ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.11.2021м. СумиСправа № 920/891/21

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/891/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 4-В),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра-Інвест 2011 (42530, Сумська область, Липоводолинський район, село Потопиха, вул. Центральна, буд. 18),

про стягнення 190 282, 48 грн,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 190 282 грн 48 коп., в тому числі 9 341 грн 33 коп. інфляційного збільшення суми боргу, 180 941 грн 15 коп. 48% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати товару в сумі 717 526 грн 81 коп. відповідно до укладеного між сторонами договору № 18/36 від 10.05.2018 на підставі п. 7.7. договору (основний борг стягнутий за рішенням Господарського суду Сумської області від 09.09.2019 у справі № 920/524/19).

Ухвалою від 06.09.2021 господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/891/21, визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення відповідно до ст. 167 ГПК України.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалу суду від 06.09.2021 відповідач отримав 10.09.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Станом на 05.11.2021 відповідач відзиву на позовну заяву, будь-яких клопотань чи заяв не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

10 травня 2018 року між сторонами укладений договір поставки № 18/36 відповідно до умов якого у терміни, визначені договором, позивач зобов`язався передати у власність відповідача продукцію виробничо-технічного призначення (далі - Товар), а відповідач зобов`язався прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором.

Асортимент, кількість, ціна товару визначаються додатками та/або накладними, що є невід`ємною частиною договору (п. 2.1. договору).

Загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або накладних, що зазначені у п. 2.1. та які є невід`ємною частиною договору. У випадку розбіжностей даних у додатках щодо кількості і ціни товару у порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару).

Згідно з п. 3.1. договору, порядок розрахунків за поставлений товар визначається у додатках.

Оплата товару вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.6. договору).

Відповідно до матеріалів справи згідно з додатком № 1 від 10.05.2018 до договору позивач поставив відповідачу товар на суму 521257 грн. 37 коп. за видатковою накладною №4456 від 14.05.2018 та довіреністю №5 від 14.05.2018. За умовами п.3 додатку, відповідач зобов`язався здійснити оплату 20% вартості товару у строк до 14.05.2018, остаточний розрахунок за отриманий товар - до 15.10.2018.

Згідно з додатком № 2 від 24.05.2018 до договору позивач поставив відповідачу товар на суму 326269 грн. 44 коп. за видатковою накладною №5093 від 24.05.2018 та довіреністю №7 від 24.05.2018. Відповідно до п.3 додатку відповідач зобов`язався здійснити оплату 20% вартості товару у строк до 28.05.2018, остаточний розрахунок за отриманий товар - до 15.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач несвоєчасно оплатив отриманий товар на суму 717 526 грн 81 коп., у зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем здійснене нарахування інфляційного збільшення суми боргу на 9341 грн 33 коп. та 48 % річних відповідно до п. 7.7. договору в сумі 180941 грн 15 коп. за період з 20.09.2019 до 29.03.2020.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивач у 2019 році звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за поставлений товар, 48% річних, інфляційних збитків, пені та штрафу за несвоєчасну оплату товару. Рішенням від 09.09.2019 у справі № 920/524/19, яке набрало законної сили 25.11.2019, Господарський суд Сумської області задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас частково, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра-Інвест 2011 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас 717 526 грн. 81 коп. - основного боргу, 226 176 грн. 84 коп. 48% річних, 40 843 грн. 75 коп. інфляційних збитків, 136 170 грн. 88 коп. пені, 114 802 грн. 69 коп. штрафу, 19 473 грн. 97 коп. витрат зі сплати судового збору. У частині вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра-Інвест 2011 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас 34 042 грн. 72 коп. пені та 28 700 грн. 67 коп. штрафу господарський суд відмовив.

Суд встановив, що рішення суду у справі № 920/524/19 було виконане відповідачем у примусовому порядку в межах виконавчого провадження станом на 28.03.2020, у зв`язку з чим постановою від 28.03.2020 приватний виконавець виконавчого округу Сумської області закінчив виконавче провадження № 60892524 з примусового виконання рішення суду у справі № 920/524/19 на підставі судового наказу від 12.12.2019. 30.03.2020 приватний виконавець перерахував стягнену суму на рахунок позивача.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.7. договору, в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 цього договору, покупець відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, сорок вісім відсотків річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

За змістом частини другої статті 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Разом з цим, наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач відповідачу нарахував інфляційне збільшення суми боргу на 9341 грн 33 коп. та 48 % річних в сумі 180 941 грн 15 коп., виходячи з суми заборгованості в розмірі 717 526 грн 81 коп. за період з 20.09.2019 до 29.03.2020.

Суд перевірив розрахунок позивача та встановив, що правомірним є нарахування інфляційного збільшення суми боргу та 48 % річних до 27.03.2020, оскільки заборгованість в сумі 717526 грн 81 коп. приватний виконавець стягнув станом на 28.03.2020, у зв`язку з чим закінчив виконавче провадження № 60892524 з примусового виконання рішення суду у справі № 920/524/19.

У даному випадку моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок приватного виконавця, оскільки у виконавчому провадженні приватний виконавець діє в інтересах стягувача задля виконання судового рішення, яке постановлено на користь останнього. Тобто, стягувач фактично наділяє виконавця своїм правом на одержання належних йому грошових коштів, а виконавець на цей період стає «отримувачем» таких коштів. Відповідно до пункту 30.1. статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

Аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18 та від 11.02.2020 у справі №927/206/19.

Суд також враховує, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

З урахуванням зазначеного, виходячи з суми заборгованості в розмірі 717 526 грн 81 коп., за період з 20.09.2019 до 27.03.2020, розмір 48 % річних становить 179059 грн 11 коп., інфляційне збільшення суми боргу - 9341 грн 33 коп. Розрахунки перевірені судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.5.3 Інформаційно-аналітичний центр ЛІГА, ТОВ ЛІГА: ЗАКОН, 2021; результати долучені до матеріалів справи.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманого за договором товару, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 9 341 грн 33 коп. інфляційного збільшення суми боргу, 179059 грн 11 коп. 48% річних.

У задоволенні позову в іншій частині, щодо стягнення з відповідача 48 % річних в сумі 1882 грн 04 коп. за період з 28.03.2020 до 29.03.2020, суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра-Інвест 2011 (42530, Сумська область, Липоводолинський район, село Потопиха, вул. Центральна, буд. 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрозахист Донбас (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 4-В, ) 9 341 грн 33 коп. інфляційного збільшення суми боргу, 179059 грн 11 коп. 48% річних, 2826 грн 01 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI (Перехідні положення) Кодексу.

Повне рішення складене та підписане суддею 08.11.2021.

Суддя Є.А. Жерьобкіна