ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. м. Київ Справа №911/1735/21

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/1735/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (82431, Львівська обл., Стрийський район, с. Нежухів, вул. Леоні, 1)
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівтара» (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 132/2, офіс 14)
Про стягнення 113188,96 грн
без повідомлення (виклику) сторін

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівтара» (далі - відповідач) 113188,96 грн, з яких 104574 грн основного боргу, 2602,52 грн пені, 1274,35 грн 3% річних та 4738,09 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем, як покупцем, грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу від 18.05.2020 №ЛОБ1805 щодо оплати відвантаженого відповідачу товару та неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про заміну боржника у зобов`язанні від 26.10.2020 №151020ПБ.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.06.2021 у справі №911/1735/21 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав суду уточнення до позовної заяви (вх.№16467/21 від 07.07.2021), якими усунув її недоліки, встановлені судом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.07.2021 відкрито провадження у справі №911/1735/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 30.07.2021 про відкриття провадження у даній справі отримано відповідачем 06.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №338.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 30.07.2021 строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (далі продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обухівтара» (далі покупець) укладено договір купівлі-продажу від 18.05.2020 №ЛОБ1805 (далі договір 1), відповідно до умов якого предметом договору є купівля використаних дерев`яних палет та лому (надалі товари). Особливі ознаки предмету купівлі викладені у відповідних рахунках до цього договору (п.1.1 договору 1).

Відповідно до п.2.2 договору 1 продавець зобов`язується передати товар на умовах EXW Нежухів, Стрийський р-н, Львівська область згідно ІНКОТЕРМС 2010 або EXW Коломия, Івано-Франківська область згідно ІНКОТЕРМС 2010.

Вивіз товару здійснюється транспортом та за рахунок покупця. Вивіз товарів відбувається один раз на тиждень згідно графіку. У випадку необхідності, вивозу товарів поза графіком, покупець здійснює вивіз не пізніше ніж через 48 годин після вимоги продавця (п.2.3 договору 1).

Згідно з п.3.1 договору 1 ціна подається у рахунках. Загальна вартість договору складається з суми оплачених покупцем рахунків. Ціна та перелік товарів вказані в додатках до договору.

Відповідно до п.3.2 договору 1 оплата проводиться протягом 7 днів з дня відвантаження товару на підставі виставленого рахунку. При здійсненні банківських переказів комісії банку оплачує покупець, а комісії банку отримувача, якщо такі передбачені, оплачує продавець.

Кількість товарів, які постачаються, зазначаються у товарній накладній (п.4.2 договору 1).

Відповідно до п.5.2 договору 1 у випадку невиконання (неналежного виконання) покупцем умов, зазначених у п.2.3 договору 1, покупець зобов`язується відшкодувати продавцеві шкоду у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день, коли таке невиконання (чи неналежне виконання) було допущено.

Цей договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1 договору 1).

На виконання умов вказаного договору позивач передав, а відповідач прийняв визначений даним договором товар на загальну суму 66332,40 грн, що підтверджується видатковими накладними від 23.06.2020 №75 на загальну суму 12698,40 грн, від 29.09.2020 №119 на загальну суму 12066,00 грн, від 20.10.2020 №130 на загальну суму 13800,00 грн, від 06.11.2020 №146 на загальну суму 13668,00 грн, від 02.12.2020 №162 на загальну суму 14100,00 грн. Перелічені документи підписані з боку позивача та відповідача, скріплені печатками сторін, а їх належним чином засвідчені копії долучені до матеріалів справи.

Для оплати вартості поставленого за вказаними видатковими накладними товару позивач сформував наступні рахунки на оплату, а саме: від 23.06.2020 №75 на суму 12698,40 грн, від 29.09.2020 №119 на суму 12066,00 грн, від 20.10.2020 №130 на суму 13800,00 грн, від 06.11.2020 №146 на суму 13668,00 грн, від 02.12.2020 №162 на суму 14100,00 грн. Перелічені документи, підписані з боку позивача та скріплені його печаткою, а їх належним чином засвідчені копії долучені до матеріалів справи.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 38241,60 грн боргу за договором про заміну боржника у зобов`язанні від 26.10.2020 №151020ПБ (далі договір 2), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тара Плюс» (далі первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Обухівтара» (далі новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (далі - кредитор), відповідно до умов якого первісний боржник переводить борг за зобов`язанням перед кредитором на нового боржника, а новий боржник приймає на себе зобов`язання погасити заборгованість первісного боржника перед кредитором в розмірі 38241,60 (тридцять вісім тисяч двісті сорок одна гривня, шістдесят копійок) (п.1.1 договору 2).

Відповідно до п.2.1 договору 2 новий боржник зобов`язаний протягом 5 днів з дня виконання ним зобов`язання перед кредитором, письмово повідомити первісного боржника про таке виконання із зазначенням дати такого виконання та з додаванням завірених новим боржником копій документів, що підтверджують проведення виконання.

Згідно з п.2.2 договору 2 розрахунки за цим договором здійснюються не пізніше 30 днів з дня його підписання.

Відповідно до п.3.1 договору 2 первісний боржник зобов`язується передати новому боржнику всі документи, що підтверджують дійсність вимог кредитора.

Згідно з п.3.2 договору 2 новий боржник зобов`язується виконати усі зобов`язання первісного боржника перед кредитором в термін, зазначений у п.2.2 договору.

У випадку порушення своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність, визначену даним договором та чинним законодавством (п.4.1 договору 2).

Відповідно до п.4.2 договору 2 порушенням зобов`язання є його невиконання чи неналежне виконання.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п.5.1 договору 2).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за вказаними договорами позивач звернувся до відповідача з претензією від 04.03.2021, якою просив сплатити суму боргу за договором купівлі-продажу від 18.05.2020 №ЛОБ1805 у розмірі 66332,40 грн та за договором про заміну боржника у зобов`язанні від 26.10.2020 №151020ПБ у розмірі 38241,60 грн.

Проте відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення, свої грошові зобов`язання за договором купівлі-продажу від 18.05.2020 №ЛОБ1805 та за договором про заміну боржника у зобов`язанні від 26.10.2020 №151020ПБ не виконав, через що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 104574 грн, яка складається з загальної суми основного боргу за вказаними договорами.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст.521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеними договорами своєчасно не виконав, заявлена до стягнення сума відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 104574 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими.

У зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про заміну боржника у зобов`язанні від 26.10.2020 №151020ПБ позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2602,52 грн пені за загальний період прострочки з 26.11.2020 по 04.06.2021 відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.4.3 договору 2 за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, винна сторона несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 3% суми несплаченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та положення п.2.2 договору 2, згідно якого розрахунки за цим договором здійснюються не пізніше 30 днів з дня його підписання, то прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань починається з 26.11.2020 та відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом з врахуванням встановленого початку прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про заміну боржника у зобов`язанні від 26.10.2020 №151020ПБ, періоду нарахування пені заявленого позивачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період прострочки з 26.11.2020 по 26.05.2021 в сумі 2459,12 грн. В решті вимог щодо заявленої до стягнення суми пені за період з 27.05.2021 по 04.06.2021 в розмірі 143,40 грн суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність, позаяк здійснений позивачем розрахунок пені за вказаний період знаходиться поза межами шестимісячного періоду, визначеного ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Також, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу від 18.05.2020 №ЛОБ1805 позивачем нараховано відповідачу 1274,35 грн 3% річних за загальний період прострочки з 01.07.2020 по 04.06.2021 та 4738,09 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з липня 2020 по квітень 2021.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 104574,00 грн основного боргу, 2459,12 грн пені, 1274,35 грн 3% річних та 4738,09 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими, отже такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 143,40 грн пені суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інших судових витрат, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Керуючись ст.2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівтара» про стягнення 113188,96 грн, з яких 104574,00 грн основного боргу, 2602,52 грн пені, 1274,35 грн 3% річних та 4738,09 грн інфляційних втрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівтара» (08700, Київська обл., м. Обухів(пн), вул. Київська, 132/2, офіс 14, ідентифікаційний код 37850795) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (82431, Львівська обл., Стрийський район, с. Нежухів, вул. Леоні, 1, ідентифікаційний код 31358171) 104574 (сто чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири тисячі) грн 00 коп основного боргу, 2459 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) грн 12 коп пені, 1274 (одну тисячу двісті сімдесят чотири) грн 35 коп 3% річних, 4738 (чотири тисячі сімсот тридцять вісім) грн 09 коп інфляційних втрат та 2267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) грн 12 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівтара» в частині стягнення 143,40 грн пені відмовити.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, передбачених ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у строк, визначений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням пп.17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.11.2021.

Суддя О.О. Третьякова