СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Харків Справа № 913/188/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д. , суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників сторін:

від позивача Заїка В.К. на підставі Ордеру Серії ЛГ № 014932 від 25.07.2021р.;

від 1-го відповідача Шимкуте Ю.В. в порядку самопредставництва на підставі виписки з ЄДР від 22.04.2021р.;

від 2-го відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Селена", с. Малохатка Старобільського району Луганської області, (вх.№3001 Л/2) на рішення господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у справі № 913/188/21 (суддя Корнієнко В.В., ухвалене в м.Харків о 14:57год., дата складення повного тексту 16.07.2021р.)

за позовом: Селянського фермерського господарства "Селена", с. Малохатка Старобільського району Луганської області,

до 1-го відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

до 2-го відповідача: Шульгинської сільської ради, с. Шульгинка Старобільського району Луганської області,

про визнання акту-приймання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність частково недійсним, зобов`язання виконати певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2021р. Селянське фермерське господарство "Селена" звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та Шульгинської сільської ради про:

1) визнання недійсним акту прийому-передачі земельних ділянок з державної у комунальну власність на підставі наказу № 18 від 29.01.2021р., в частині передачі з державної в комунальну власність земельних ділянок:

- № 1 з кадастровим номером :06:004:0025 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 2 з кадастровим номером :06:004:0026 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 3 з кадастровим номером :06:004:0027 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 4 з кадастровим номером :06:004:0028 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 5 з кадастровим номером :06:004:0029 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 6 з кадастровим номером :06:004:0030 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 7 з кадастровим номером :06:004:0031 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 8 з кадастровим номером :06:004:0032 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 9 з кадастровим номером :06:004:0033 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 10 з кадастровим номером :06:004:0034 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 11 з кадастровим номером :06:004:0035 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 12 з кадастровим номером :06:004:0036 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

- № 13 з кадастровим номером :06:004:0037 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства;

2) зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Луганській області:

- провести інвентаризацію частини земельної ділянки, яка передана у постійне користування ОСОБА_1 для ведення фермерського (селянського) господарства на підставі Держаного акту серії 11-ЛГ № 011541 виданого 27.12.2001р. Старобільською райдержадміністрацією Луганської області, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 245, розмірами 27,9294га (ріллі);

- встановити (відновити) межі земельної ділянки (ріллі), яка залишилась після розпаювання, розмірами 27,9294га за даними Держгеокадастру враховується як земельна ділянка (НВ-2019) розташована за межами населених пунктів на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області в натурі (на місцевості);

- внести зміни до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 18.12.2019р. Луганської регіональної філії ДП "Центр ДЗК";

- внести зміни до акту прийому-передачі земельної ділянки яка враховується за СФГ "Селена" в розмірі 27,9294га з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці та передати її в комунальну власність Шульгинській сільській раді Старобільського району Луганської області;

- внести зміни до Публічної кадастрової карти.

22.04.2021р. позивачем подано до господарського суду Луганської області уточнену позовну заяву, в якій просив суд:

- провести інвентаризацію частини земельної ділянки, яка передана в постійне користування ОСОБА_1 для ведення фермерського (селянського) господарства на підставі Держаного акту серії 11-ЛГ №011541 виданого 27.12.2001р. Старобільською райдержадміністрацією Луганської області, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №245, розмірами 27,9294га (ріллі);

- встановити (відновити) межі земельної ділянки (ріллі), яка залишилась після розпаювання, розмірами 27,9294га, за даними Держгеокадастру враховується як земельна ділянка (НВ-2019) розташована за межами населених пунктів на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області в натурі (на місцевості);

- внести зміни до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 18.12.2019р. Луганської регіональної філії ДП Центр ДЗК;

- внести зміни до акту прийому-передачі земельної ділянки яка враховується за СФГ Селена в розмірі 27,9294га з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці та передати її в комунальну власність Шульгинській сільській раді Старобільського району Луганської області;

- внести зміни до Публічної кадастрової карти.

Перша вимога, про визнання частково недійсним акту прийому-передачі земельних ділянок з державної у комунальну власність, залишена позивачем без змін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.12.2001р. на підставі розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області було видано Державний акт на право постійного користування землею серії 11-ЛГ №011541, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №245, відповідно до якого ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства передано в постійне користування земельну ділянку площею 79,05га, з яких 50га ріллі, 28,65га кормових угідь та 0,4га під будівлями, лісами та іншими угіддями.

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 18.11.2004р. №471/2 Про передачу у власність земельних ділянок голові та члену селянського фермерського господарства Селена із земель наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради безоплатно передано у власність для ведення фермерського господарства членам селянського фермерського господарства Селена 21,2582 га, у т.ч. 21,2582 га ріллі (пункт 2 розпорядження); надано в оренду терміном на 5 років голові СФГ Селена ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 27,9224га, в т.ч.27,9224га ріллі (пункт 3 розпорядження).

14.03.2005р. ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №121320, відповідно до якого вона стала власником земельної ділянки площею 10,6470 га, яка знаходиться на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області.

14.03.2005р. ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №121321, відповідно до якого вона стала власником земельної ділянки площею 10,6112 га, яка знаходиться на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області.

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 17.04.2009р. №292 Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 08.11.2004р. №471/2 вирішено припинити дію пункту 3 розпорядження голови райдержадміністрації від 08.11.2004р. №471/2 Про передачу у власність земельних ділянок голові та члену селянського фермерського господарства Селена із земель, наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради; залишено в постійному користуванні ОСОБА_1 земельну ділянку площею 28,7418га, яка залишилась після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001р. серії ІІ-ЛГ №011541 (пункт 2 розпорядження)

За наведених обставин, як зазначав позивач, СФГ Селена продовжує законно користуватись земельною ділянкою площею 27,9224га ріллі та 28,65га кормових угідь на підставі Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001р. на право постійного користування землею, виданого на ім`я голови СФГ Селена ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру "Про деякі питання проведення заходу з інвентаризації земель державної власності" від 13.05.2019р. №129, Головним управління Держгеокадастру у Луганській області було здійснено інвентаризацію земель.

Земельну ділянку, площею 27,9224га, угіддя - рілля, було проінвентаризовано та поділено на земельні ділянки площею по 2,0га, змінено вид використання земельних ділянок із земель для товарного сільськогосподарського виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства, вказаним земельним ділянкам було присвоєні кадастрові номери та проведено державну реєстрація земельних ділянок, що підтверджується відомостями з національної кадастрової системи, та відображено на Публічній кадастровій карті України.

Відповідно до статей 15, 117, 122 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15.10.2020р. №449/2020 "Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин", постанови КМУ від 16.11.2020р. № 1113 "Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин", наказу Держгеокадастру від 17.11.2020р. № 485 "Деякі питання передачі земельних ділянок до комунальної власності", Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області здійснено передачу земель державної власності сільськогосподарського призначення у комунальну.

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29.01.2021р. № 18-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області, в порядку статті 117 ЗК України, передано до Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, земельні ділянки загальною площею 59,7579га, що розташовані за межами населених пунктів Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області згідно акту приймання-передачі, який є додатком до вказаного наказу.

До складу земельних ділянок загальною площею 59,7579га було включено земельну ділянку площею 27,9224га, яка належить СФГ Селена на підставі Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001р. на право постійного користування землею.

Позивач наголошував, що СФГ Селена продовжує законно користуватись спірною земельною ділянкою на підставі Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001р. на право постійного користування землею, що також підтверджується рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04.08.2020р. у справі №360/215/20, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020р. та рішенням господарського суду Луганської області від 26.08.2020р. у справі №913/246/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020р.

Враховуючи набрання вказаними судовими рішеннями законної сили, позивач неодноразово листами від 04.12.2020р. №4, від 04.12.2020р. №5, від 07.12.2020р. №6 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Луганської області з проханням на підставі розпорядження Старобільської райдержадміністрації від 17.04.2009р. №292 провести державну реєстрацію земельної ділянки ріллі, яка залишилась після розпаювання членами СФГ Селена із земельної ділянки площею 50,0га ріллі, що надана в постійне користування ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства згідно Державного акту серія ІІ-ЛГ № 011541 від 27.12.2001р.

Крім того, позивач просив виправити невідповідність допущену під час інвентаризації земель відображену на Публічній кадастровій карті України відносно земельної ділянки площею 27,9224га, яка згідно пункту 2 розпорядження Старобільської райдержадміністрації від 17.04.2009р. №292 залишилась в постійному користуванні після приватизації частини земельної ділянки, яка надана в постійне користування ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства згідно Державного акту серія ІІ-ЛГ № 011541 від 27.12.2001р.

Проте, листами від 30.12.2020р. №27-12-0.3-9555/2-20, від 04.01.2021р. № 27-12-0-3-9595/2-20, від 04.01.2021р. №27-12-0.3-9/2-21 Головним управлінням Держгеокадастру у Луганської області було відмовлено в задоволенні вказаних заяв.

Таким чином, як зазначав позивач, відповідачем було незаконно позбавлено СФГ Селена землі, яка знаходиться в користуванні згідно державного акту на право постійного користування, що й стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у справі №913/188/21 відмовлено в задоволенні позову.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статі 16 Закону України "Про державний земельний кадастр", Закону України "Про селянське (фермерське) господарство", статті 141 Земельного кодексу України, мотивовані тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача права постійного користування земельною ділянкою ріллі площею 27,9224га, яка залишилася після розпаювання членами СФГ Селена земельної ділянки площею 50га, що надана в постійне користування на підставі Державного акту від 27.12.2001р. серії ІІ-ЛГ № 011541.

Отже, Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області було протиправно позбавлено позивача права користування спірною земельною ділянкою площею 27,9224га, надавши дозволи 13 фізичним особам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, що перебувала у постійному користуванні позивача.

Разом з тим, місцевий господарський суд з посиланням на положення статей 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання частково недійсним акту прийому-передачі земельних ділянок не відповідають вимогам закону, оскільки визнанню недійсними підлягають лише рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, проте акт прийому-передачі земельних ділянок з державної в комунальну власність на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29.01.2021р. № 18 не є таким рішенням, крім того вказаний спосіб захисту не відновить порушені права позивача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання 1-го відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області провести інвентаризацію частини земельної ділянки, встановити (відновити) межі земельної ділянки (ріллі), внести зміни до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 18.12.2019р. Луганської регіональної філії ДП Центр ДЗК тощо, господарським судом першої інстанції було зазначено про те, що за відсутності судових рішень про визнання за позивачем відповідного речового права на спірну земельну ділянку, яке не визнається 1-м відповідачем та скасування державної реєстрації земельних ділянок (13 ділянок), їх задоволення не свідчитиме про безумовне їх виконання, з огляду на те, що спірна земельна ділянка площею 27,9224га вже розділена на 13 земельних ділянок щодо яких здійснено державну реєстрацію.

Селянське фермерське господарство "Селена" з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у справі №913/188/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у справі №913/188/21.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим позивачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Апелянт наголошує, що ним було обрано належний спосіб захисту його порушеного права щодо права користування земельною ділянкою земельною ділянкою площею 27,9224га на підставі Державного акту серії ІІ-ЛГ № 011541 від 27.12.2001р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.10.2021р. поновлено Селянському фермерському господарству "Селена" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Луганської області від 25.09.2019р. у справі №913/214/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Селянського фермерського господарства "Селена" на рішення господарського суду Луганської області від 25.09.2019р. у справі №913/214/19; встановлено відповідачу строк до 26.10.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; встановлено учасникам справи строк до 26.10.2021р. для подання заяв, клопотань тощо та призначено справу до розгляду на 01.11.2021р.

26.10.2021р. 1-им відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№12281), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Селянського фермерського господарства "Селена", рішення господарського суду Луганської області від 25.09.2019р. у справі №913/214/19 залишити без змін.

26.10.2021р. представником 1-го відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення "EаsyCon" (вх.№12294).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2021р. задовольнити клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Луганській області - Александрова Є.С. про його участь в судовому засіданні у справі №913/188/21, призначеному на 01.11.2021р. о 10:45год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; ухвалено провести судове засідання у справі №913/188/21, призначене на 01.11.2021р. о 10:45год., за участю Александрова Є.С. - представника Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 01.11.2021р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційного скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у справі №913/188/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник 1-го відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у справі №913/188/21 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що представники позивача та 1-го відповідача з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а 2-ий відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (т.2 а.с.95), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 19.12.2001р. № 549/1 Про надання земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства громадянці ОСОБА_1 було видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЛГ №011541 на земельну ділянку площею 79,05 га, у т.ч. ріллі 50 га, кормових угідь 28,65 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями 0,4 га (т.1 а.с.16).

У вказаному Державному акті зазначено, що громадянці ОСОБА_1 надається в постійне користування земельна ділянка площею 79,05 га, розташована на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області, для ведення селянського (фермерського) господарства;

- у розділі Державного акту Кількісна характеристика земель, наданих у постійне користування вказано: всього земель - 79,05 га, в тому числі:

- 78,65 га сільськогосподарських угідь з них 50 га ріллі і 28,65 га кормових угідь;

- 0,4 га під будівлями лісами та іншими угіддями;

- із розділу Державного акту План зовнішніх меж землекористування вбачається, що розмір ріллі складає 49,20га (а не 50га як вказано у розділі Кількісна характеристика...), розмір кормових угідь - 29,85га (а не 28,65га як вказано у розділі Кількісна характеристика...); відповідно, загальний розмір сільськогосподарських угідь складає 79,05га, що відповідає загальному розміру земельної ділянки.

15.03.2002р. здійснено державну реєстрацію Селянського (фермерського) господарства Селена, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №553928 (т.1 а.с.17).

Відповідно до положень пункту 1.4 Статуту СФГ Селена (затвердженого головою селянського (фермерського) господарства 02.03.2002р. та зареєстрованого Старобільською райдержадміністрацією 15.03.2002р. за №04051632Ю0070168 надалі Статут т.1 а.с.19-22), його засновником є ОСОБА_1 , яка є головою селянського (фермерського) господарства; правонаступником засновника господарства є ОСОБА_3 - чоловік засновника; членами господарства є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Метою діяльності СФГ Селена є виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробка і реалізація для отримання прибутку (пункт 2.1. Статуту).

Згідно з пунктом 5 Статуту, до земель господарства належать земельна ділянка, яка надана в постійне користування, земельні ділянки, що належать Голові, членам господарства на праві приватної власності, які посвідчуються відповідними документами виданими на ім`я голови та членів СФГ.

Таким чином, земельна ділянка площею 79,05 га була надана гр. ОСОБА_1 саме для створення СФГ Селена та використання її для ведення фермерського господарства.

В межах розгляду справи №913/246/20, рішенням господарського суду Луганської області від 26.08.2020р., залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020р., між тими ж сторонами щодо вказаної земельної ділянки за позовом Селянського (фермерського) господарства Селена до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про зобов`язання поновити використання частини земельної ділянки площею 27,9224 га, яка передана в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 11-ЛГ №011541 було встановлено наступне:

-"Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 18.11.2004р. № 471/2 Про передачу у власність земельних ділянок голові та члену селянського фермерського господарства Селена із земель наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку голові та члену селянського фермерського господарства Селена ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із земель наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради Старобільського району (п.1 розпорядження); безоплатно передати у власність для ведення фермерського господарства членам селянського фермерського господарства Селена 21,2582 га, у т.ч. 21,2582 га ріллі (п.2 розпорядження); надати в оренду терміном на 5 років голові СФГ Селена ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 27,9224 г, в т.ч. 27,9224 га ріллі (п.3 розпорядження) (т.1 а.с.173).

14.03.2005р. ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №121320, відповідно до якого вона набула право власності на земельну ділянку площею 10,6470 га, яка знаходиться на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області.

14.03.2005р. ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №121321, відповідно до якого вона набула паво власності на земельну ділянку площею 10,6112 га, яка знаходиться на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області .

Зі змісту вказаних документів місцевим господарським судом було встановлено, що земельна ділянка (ріллі) площею 50 га або 49,20 га (як вказано у Державному акті від 27.12.2001 серії ІІ-ЛГ № 011541), яка була у постійному користуванні СФГ Селена зменшилась до 28,7418 га (50,0000 га - 21,2582 га), якщо рахувати за даними розділу Державного акта План зовнішніх меж землекористування або до 27,9418 га (49,2000 га - 21,2582 га), якщо рахувати за даними розділу Державного акта Кількісна характеристика земель, наданих у постійне користування

Разом з цим, як було зазначено вище, пунктом 3 розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 18.11.2004р. № 471/2 було вирішено надати в оренду земельну ділянку загальною площею 27,9224 га.

Крім того, в межах розгляду справи №913/246/20, рішенням господарського суду Луганської області від 26.08.2020р., залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020р., також було встановлено, що:

- "Листом від 24.03.2008р. №609 Старобільська районна адміністрація Луганської області повідомила керівника СФГ Селена про те, що підприємством використовується 27,9224 га землі без належного оформлення правовстановлюючих документів та рекомендувала привести у відповідність до вимог чинного законодавства правовстановлюючі документи на орендовані земельні ділянки (т.2 а.с.128).

Листами від 27.03.2008р. №5 та від 31.03.2008 №6, адресованими голові Старобільської райдержадміністрації голова СФГ Селена просив залишити за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 27,9224 га, яка залишилася після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЛГ №011541 на підставі розпорядження голови Старобільської районної адміністрації від 19.12.2001 №549/1 (т.2 а.с.129 - 132).

Клопотанням від 17.03.2009р. №3, адресованим начальнику відділу Держкомзему у Старобільському районі, голова СФГ Селена просив залишити за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 28,7418 га ріллі, яка залишилася після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЛГ №011541 на підставі розпорядження голови Старобільської районної адміністрації від 19.12.2001 №549/1, оскільки положення законодавства про втрату громадянами права постійного користування земельною ділянкою після приватизації земельної частки (оформлення права власності), а саме п.6 Перехідних положень Земельного кодексу та п.6 постанови Верховної Ради України Про земельну реформу від 18.02.1990 визнано неконституційним і скасовано рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005р. (т.2 а.с.131).

Клопотанням від 20.03.2009р. №4, адресованим голові Старобільської райдержадміністрації, голова СФГ Селена просив відмінити п.3 розпорядження голови Старобільської райдержадміністрації від 08.11.2004р. №471/2 та залишити за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 28,7418 га ріллі, яка залишилася після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001р. серії ІІ-ЛГ №011541 на підставі розпорядження голови Старобільської районної адміністрації від 19.12.2001р. №549/1 (т.2 а.с.133).

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 17.04.2009р. №292 Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 08.11.2004р. №471/2 вирішено припинити дію п.3 розпорядження голови райдержадміністрації від 08.11.2004 №471/2 Про передачу у власність земельних ділянок голові та члену селянського фермерського господарства Селена із земель, наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради (п.1 розпорядження); залишити в постійному користуванні ОСОБА_1 земельну ділянку площею 28,7418 га, яка залишилась після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001 серії ІІ-ЛГ №011541 (п.2 розпорядження) (т.2 а.с.134).

Пунктом 3 вказаного розпорядження зобов`язано відділ Держкомзему у Старобільському районі зобов`язано внести відповідні зміни до облікової документації.

Отже, Старобільською районною державною адміністрацією в межах повноважень, передбачених статтею 13 Закону України Про місцеві державні адміністрації, статтею 122 Земельного кодексу України було прийнято рішення про залишення в постійному користуванні ОСОБА_1 земельної ділянки площею 28,7418га, яка залишилась після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001р. серії ІІ-ЛГ № 011541".

Проте, як встановлено місцевим господарським судом, та не заперечується сторонами у справі, органами Держкомзему у Старобільському районі відповідні зміни в технічну документацію внесені не були.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначав, що СФГ Селена продовжує законно користуватись земельною ділянкою площею 27,9224га ріллі та 28,65га кормових угідь на підставі Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001р. на право постійного користування землею, виданого на ім`я голови СФГ Селена ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру "Про деякі питання проведення

заходу з інвентаризації земель державної власності" від 13.05.2019р. №129, Головним управління Держгеокадастру у Луганській області було здійснено інвентаризацію земель.

Земельну ділянку, площею 27,9224га, угіддя - рілля, було проінвентаризовано та поділено та відповідні земельні ділянки, площею по 2,0га, змінено вид використання земельних ділянок із земель для товарного сільськогосподарського виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства, вказаним земельним ділянкам було присвоєні кадастрові номери та проведено державну реєстрація земельних ділянок, що підтверджується відомостями з національної кадастрової системи, та відображено на Публічній кадастровій карті України.

Відповідно до статей 15, 117, 122 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15.10.2020р. №449/2020 "Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин", постанови КМУ від 16.11.2020р. № 1113 "Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин", наказу Держгеокадастру від 17.11.2020р. № 485 "Деякі питання передачі земельних ділянок до комунальної власності", Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області здійснено передачу земель державної власності сільськогосподарського призначення у комунальну.

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29.01.2021р. № 18-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області, в порядку статті 117 ЗК України, передано до Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, земельні ділянки загальною площею 59,7579га, що розташовані за межами населених пунктів Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області згідно акту приймання-передачі, який є додатком до вказаного наказу (т.1 а.с.167-170).

До складу земельних ділянок загальною площею 59,7579га було включено земельну ділянку площею 27,9224га, яка належить СФГ Селена на підставі Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001р. на право постійного користування землею.

Позивач наголошував, що СФГ Селена продовжує законно користуватись спірною земельною ділянкою на підставі Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001р. на право постійного користування землею, що також підтверджується рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04.08.2020р. у справі №360/215/20, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020р. та рішенням господарського суду Луганської області від 26.08.2020р. у справі №913/246/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020р. (т.1 а.с.46-52, 53-67).

Враховуючи набрання вказаними судомим рішеннями законної сили, позивач неодноразово листами від 04.12.2020р. №4, від 04.12.2020р. №5, від 07.12.2020р. №6 (т.1 а.с.32, 37, 41-43) звертався до Головного управління Держгеокадастру у Луганської області з проханням на підставі розпорядження Старобільської райдержадміністрації від 17.04.2009р. №292 провести державну реєстрацію земельної ділянки ріллі площею 27,9224га, яка залишилась після розпаювання членами СФГ Селена із земельної ділянки площею 50,0га ріллі, що надана в постійне користування ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства згідно Державного акту серія ІІ-ЛГ № 011541 від 27.12.2001р.

Крім того, позивач просив виправити невідповідність допущену під час інвентаризації земель відображену на Публічній кадастровій карті відносно земельної ділянки ріллі, яка згідно пункту 2 розпорядження Старобільської райдержадміністрації від 17.04.2009р. №292 залишилась в постійному користуванні після приватизації частини земельної ділянки, яка надана в постійне користування ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства згідно Державного акту серія ІІ-ЛГ № 011541 від 27.12.2001р.

Проте, листами від 30.12.2020р. №27-12-0.3-9555/2-20, від 04.01.2021р. № 27-12-0-3-9595/2-20, від 04.01.2021р. №27-12-0.3-9/2-21 Головним управлінням Держгеокадастру у Луганської області було відмовлено в задоволенні вказаних заяв (т.1 а.с.33-36, 38-40, 44-45).

З огляду на вказані обставини, Селянське фермерське господарство "Селена" посилаючись на незаконне позбавлення його Головним управлінням Держгеокадастру у Луганської області права користування землею, звернулось до господарського суду Луганської області з відповідним позовом (т.1 а.с.1-80, 106-130).

Рішенням господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у даній справі відмовлено в задоволенні позову, з підстав викладених вище (т.2 а.с.13-24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, а також викладеним в апеляційній скарзі доводам апелянта, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, спір між сторонами у даній справі виник в результаті невизнання відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області речового права позивача Селянського фермерського господарства "Селена" права постійного користування земельною ділянкою площею 27,9224га, яка розташована на території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області.

Частиною 1 статті 1 Закону України Про селянське (фермерське) господарство (в редакції, що діяла на момент створення СФГ Селена), передбачено, що відносини, пов`язані із створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулюються цим Законом, законами Про власність, Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві, Про підприємництво, Про колективне сільськогосподарське підприємство, законодавством про землю, іншими законодавчими актами України.

Частинами 1 та 5 статті 2 Закону України Про селянське (фермерське) господарство встановлено, що селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України.

Відповідно до абзаців 1 та 2 частини 2 статті 4 Закону України Про селянське (фермерське) господарство земельні ділянки громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства передаються у приватну власність і надаються в користування, в тому числі на умовах оренди. Передача земельних ділянок у приватну власність і надання їх в користування здійснюється із земель запасу, а також земель, вилучених (викуплених) у встановленому порядку.

Частиною 1 статті 5 Закону України Про селянське (фермерське) господарство передбачено, що громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування, в тому числі в оренду, подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, підписану головою створюваного селянського (фермерського) господарства.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України Про селянське (фермерське) господарство для ведення селянського (фермерського) господарства можуть передаватися у приватну власність або надаватися у користування земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів ріллі і 100 гектарів усіх земель, у місцевостях з трудонедостатніми населеними пунктами, визначеними Кабінетом Міністрів України, - 100 гектарів ріллі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України Про селянське (фермерське) господарство після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства до відповідної Ради народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про внесення плати за державну реєстрацію.

Рішення господарського суду Луганської області від 26.08.2020р. у справі №913/246/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020р. між тими ж сторонами, щодо спірної земельної ділянки площею 27,9224га, встановлено, що:

- "На виконання зазначених вище приписів законодавства, громадянка ОСОБА_1 звернулась до Старобільської районної державної адміністрації з заявою про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель запасу.

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 19.12.2001р. № 549/1 Про надання земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства надано громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку площею 82,3 га, з них ріллі 50,0 га, пасовищ 31,9 га, інших земель 0,4 га, в постійне користування для ведення фермерського господарства (т.1 а.с.170).

19.12.2001р. громадянці ОСОБА_1 було видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЛГ №011541 на земельну ділянку площею 79,05 га, у т.ч. ріллі 50 га, кормових угідь 28,65 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями 0,4 га (т. а.с.19).

У подальшому, 15.03.2002р. було зареєстровано СФГ Селена.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 79,05 га була надана гр. ОСОБА_1 саме для створення СФГ Селена та використання її для ведення фермерського господарства".

З аналізу вказаних вище положень Закону України Про селянське (фермерське) господарство (в редакції, що діяла на момент створення СФГ Селена), випливає, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу права та обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Аналогічна правова позиція щодо переходу прав та обов`язків землекористувача до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.03.2018р. у справі № 348/992/16-ц, від 20.06.2018р. у справі № 317/2520/15-ц, від 22.08.2018р. у справі № 606/2032/16-ц, від 31.10.2018р. у справі № 677/1865/16-ц, від 21.11.2018р. у справі № 272/1652/14-ц, від 12.12.2018р. у справі № 704/29/17-ц, від 16.01.2019р. у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27.03.2019р. у справі № 574/381/17-ц, від 03.04.2019 у справі № 628/776/18, які в силу приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України має враховуватись до спірних правовідносин при виборі і застосуванні норм права.

Рішення господарського суду Луганської області від 26.08.2020р. у справі №913/246/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020р. між тими ж сторонами, щодо спірної земельної ділянки площею 27,9224га також встановлено, що:

- "Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 30.12.2003р. № 605 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, голові та членам селянського (фермерського) господарства Селена вирішено надати голові СФГ Селена ОСОБА_1 та члену господарства ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів КСП ім.Артема, із земель селянського (фермерського) господарства Селена, розташованих на території Малохатської сільської ради (т.1 а.с.216).

На виконання розпорядження № 605 від 30.12.2003р. Товариством з обмеженою відповідальністю землевпорядна фірма Лан було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку голові та члену СФГ Селена ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із земель наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради Старобільського району.

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 18.11.2004р. № 471/2 Про передачу у власність земельних ділянок голові та члену селянського фермерського господарства Селена із земель наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку голові та члену селянського фермерського господарства Селена ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із земель наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради Старобільського району (п.1 розпорядження); безоплатно передати у власність для ведення фермерського господарства членам селянського фермерського господарства Селена 21,2582 га, у т.ч. 21,2582 га ріллі (п.2 розпорядження); надати в оренду терміном на 5 років голові СФГ Селена ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 27,9224 г, в т.ч.27,9224 га ріллі (п.3 розпорядження) (т.1 а.с.173).

Разом з тим, розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 17.04.2009 №292 Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 08.11.2004 №471/2 вирішено припинити дію п.3 розпорядження голови райдержадміністрації від 08.11.2004 № 471/2 Про передачу у власність земельних ділянок голові та члену селянського фермерського господарства Селена із земель, наданих в постійне користування, розташованих на території Малохатської сільської ради (п.1 розпорядження); залишити в постійному користуванні ОСОБА_1 земельну ділянку площею 28,7418 га, яка залишилась після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001 серії ІІ-ЛГ № 011541 (т.2 а.с.134).

Отже, Старобільською районною державною адміністрацією в межах повноважень, передбачених статтею 13 Закону України Про місцеві державні адміністрації, статтею 122 Земельного кодексу України було прийнято рішення про залишення в постійному користуванні ОСОБА_1 земельної ділянки площею 28,7418 га, яка залишилась після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001р. серії ІІ-ЛГ №011541. ".

Зі змісту вказаних документів місцевим господарським судом було встановлено, що земельна ділянка (ріллі) площею 50 га або 49,20 га (як вказано у Державному акті від 27.12.2001 серії ІІ-ЛГ № 011541), яка була у постійному користуванні СФГ Селена зменшилась до 28,7418га (50,0000га - 21,2582га), якщо рахувати за даними розділу Державного акта План зовнішніх меж землекористування або до 27,9418га (49,2000га - 21,2582га), якщо рахувати за даними розділу Державного акту Кількісна характеристика земель, наданих у постійне користування.

Судова колегія також зазначає, що частинами 1-3 статті 16 Закону України Про Державний земельний кадастр передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Абзацами 1-2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Державний земельний кадастр встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або особи, якій надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що розробляється для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з метою передачі її в оренду в порядку управління спадщиною, або іншої, визначеної законом особи.

Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок.

01.01.2002р. набув чинності Земельний кодекс України від 25.10.2001р. №2768-ІІІ, стаття 92 якого в редакції на момент винесення розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 18.11.2004р. №471/2 передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації.

Пунктом 6 розділу ІХ Перехідні положення Земельного кодексу України, який діяв з 01 січня 2002 року (момент набрання чинності названим Земельним кодексом України) до 22 вересня 2005 року, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. При переоформленні права постійного користування земельними ділянками, наданими для ведення селянських (фермерських) господарств, у довгострокову оренду строк оренди визначається селянським (фермерським) господарством відповідно до закону. При цьому розмір орендної плати за земельні ділянки не повинен перевищувати розміру земельного податку.

З наведеного вбачається, що на момент винесення розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 18.11.2004р. № 471/2 право громадян та приватних юридичних осіб на використання земельних ділянок на підставі права постійного користування законодавством вже не передбачено.

Разом з тим, рішенням №5-рп/2005 від 22.09.2005р. Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Відтак, громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №922/989/18.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005р. №5-рп/2005 також вказав, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб (Постанова Кабінету Міністрів від 2 квітня 2002 року №449 (чинна до 23 липня 2013 року).

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Разом із тим, відповідно до статті 141 Земельного кодексу України (в редакції на момент винесення розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 18.11.2004р. №471/2), підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Статтею 141 Земельного кодексу України (в чинній редакції) передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019р. у справі №906/392/18.

Рішення господарського суду Луганської області від 26.08.2020р. у справі №913/246/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020р. між тими ж сторонами, щодо спірної земельної ділянки площею 27,9224га) встановлено, що:

- " Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 17.04.2009р. №292 Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 08.11.2004р. № 471/2 вирішено залишити в постійному користуванні ОСОБА_1 земельну ділянку площею 28,7418 га, яка залишилась після приватизації частини земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 згідно державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001р. серії ІІ-ЛГ № 011541 (т.2 а.с.134).

Судова колегія наголошує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що вказане розпорядження скасовано, а отже є чинним та обов`язковим до виконання.

Також, судова колегія враховує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що положення розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 18.11.2004р. №471/2 Про передачу у власність земельних ділянок голові та члену селянського фермерського господарства Селена в частині надання в оренду терміном на 5 років голові СФГ Селена ОСОБА_1 земельної ділянку загальною площею 27,9224г, в т.ч.27,9224 га ріллі (п.3 розпорядження) були реалізовані шляхом укладення відповідного договору оренди.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав вважати, що державний акт на право постійного користування землею від 27.12.2001 серії ІІ-ЛГ №011541 втратив чинність з 18.11.2004р. ".

Отже, як вірно зазначено місцевим господарським судом, наявними в матеріалах справи доказами, а також судовим рішенням у справі №913/246/20 підтверджується наявність у позивача права постійного користування земельною ділянкою ріллі площею 27,9224 га, яка залишилася після розпаювання членами СФГ Селена земельної ділянки площею 50 га, що надана у постійне користування на підставі Державного акту від 27.12.2001р. серії ІІ-ЛГ № 011541.

Проте, незважаючи на вказані обставини, відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру "Про деякі питання проведення

заходу з інвентаризації земель державної власності" від 13.05.2019р. №129, Головним управління Держгеокадастру у Луганській області було здійснено інвентаризацію земель.

Земельну ділянку, площею 27,9224га, угіддя - рілля, було проінвентаризовано та поділено та відповідні земельні ділянки, площею по 2,0000га, змінено вид використання земельних ділянок із земель для товарного сільськогосподарського виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства, вказаним земельним ділянкам було присвоєні кадастрові номери та проведено державну реєстрація земельних ділянок, що підтверджується відомостями з національної кадастрової системи, та відображено на Публічній кадастровій карті України.

Відповідно до статей 15, 117, 122 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15.10.2020р. №449/2020 "Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин", постанови КМУ від 16.11.2020р. № 1113 "Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин", наказу Держгеокадастру від 17.11.2020р. № 485 "Деякі питання передачі земельних ділянок до комунальної власності", Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області здійснено передачу земель державної власності сільськогосподарського призначення у комунальну.

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29.01.2021р. № 18-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області, в порядку статті 117 ЗК України, передано до Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, земельні ділянки загальною площею 59,7579га (згідно оспорюваного акту приймання-передачі), що розташовані за межами населених пунктів Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області згідно акту приймання-передачі, який є додатком до вказаного наказу.

До складу земельних ділянок загальною площею 59,7579га було включено земельну ділянку площею 27,9224га, яка належить СФГ Селена на підставі Державного акту серія 11-ЛГ №011541 від 27.12.2001р. на право постійного користування землею.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області протиправно позбавило позивача права користування спірною земельною ділянкою площею 27,9224 га, надавши дозволи 13 фізичним особам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, що перебувала у постійному користуванні позивача.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен встановити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частинами 1 та 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право на звернення до господарського суду в установленому порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини 1 та 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору положень ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996р. у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Так, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згідно із цією статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема його застосування не повинно бути ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення ЄСПЛ у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005).

Отже, зрештою ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у ст.16 ЦК України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі №925/1265/16, від 12.12.2018р. у справі №570/3439/16-ц, від 27.11.2018р. у справі № 905/2260/17, які в силу положень частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Також судова колегія зауважує, що правильно обраний спосіб захисту порушеного права повинен, з одного боку, відповідати за своєю правовою природою суті спірних правовідносин, а з іншого передбачати конкретний механізм захисту порушеного права, тобто, мати відображення в сформульованих відповідним чином позовних вимогах, які дадуть змогу безумовно виконати таке рішення у разі задоволення судом останніх.

Так, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем було заявлено, зокрема, вимогу про визнання недійсним акту прийому-передачі земельних ділянок з державної у комунальну власність від 29.01.2021р., який є додатком до наказу Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області №18 ОТГ від 29.01.2021р., в частині передачі з державної в комунальну власність 13 земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами.

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 14.01.2015р. № 15 (надалі - Положення), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (пункт 1 Положення).

Відповідно до підпункту 31 пункту 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Крім того, частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016р. №308, головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Луганської області.

Відповідно до пункту 9 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011р. №563, територіальні органи у межах своїх повноважень видають накази організаційно-розпорядчого характеру.

Згідно з пунктом 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016р. №308, головне управління в межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Пунктом 80 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018р. №55 визначено, що накази (розпорядження) видаються як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основної діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових питань.

Згідно з абзацом 22 частини 2 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015р. №1000/5 (надалі - Правила) визначено, що організаційно-розпорядча документація - уніфікована підсистема управлінської документації, що забезпечує організацію процесів управління та управлінської праці.

Організаційно-розпорядча документація, що є одним з класів управлінської документації, поділяється, зокрема, на розпорядчу, що фіксує рішення нормативно-правового або організаційно-розпорядчого характеру з основних питань діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових (особового складу) питань (постанови, рішення, накази, розпорядження (абзац 2 частини 3 розділу 2 Правил).

Крім того, пунктами 44 та 45 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018р. №55 визначено, що додатки до документів, крім додатків до супровідних листів, складаються з метою доповнення, пояснення окремих питань або документа в цілому.

Додатки до документів можуть бути таких видів: додатки, що затверджуються розпорядчими документами (положення, інструкції, правила, порядки тощо); додатки, що доповнюють та/або пояснюють зміст основного документа; додатки, що надсилаються із супровідним листом. У тексті основного документа робиться така відмітка про наявність додатків: що додається, згідно з додатком, (додаток 1), відповідно до додатка 2 або (див. додаток 3).

Зі змісту пункту 1 наказу Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області №18 ОТГ від 29.01.2021р. (т.1 а.с.167-170) вбачається, що оспорюваний акт прийому-передачі земельних ділянок з державної у комунальну власність від 29.01.2021р. є додатком до вказаного наказу.

З аналізу вказаних вище правових норм, а також підзаконних нормативно- правових актів випливає, що в силу приписів абзацу г) частини 2 статті 152 Земельного кодексу України, землекористувач СФГ "Селена" вважаючи свої права порушеними, мав право звернутись до суду з відповідним позовом про скасування наказу Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області №18 ОТГ від 29.01.2021р., який є організаційно-розпорядчим документом виданим територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Окреме оскарження акту прийому-передачі земельних ділянок з державної у комунальну власність від 29.01.2021р. є додатком до наказу Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області №18 ОТГ від 29.01.2021р. не передбачено приписами чинного законодавства .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання частково недійсним акту прийому-передачі земельних ділянок не відповідають вимогам закону, оскільки визнанню недійсними підлягають лише рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, проте акт прийому-передачі земельних ділянок з державної у комунальну власність на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 29.01.2021р. № 18 не є таким рішенням, крім того вказаний спосіб захисту не відновить порушені права позивача.

Щодо позовних вимог СФГ "Селена" про зобов`язання 1-го відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області провести інвентаризацію частини земельної ділянки, встановити (відновити) межі земельної ділянки (ріллі), внести зміни до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 18.12.2019р. Луганської регіональної філії ДП Центр ДЗК тощо, судова колегія зазначає наступне.

Абзацами 4 та 5 частини 10 статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр визначено, що Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, законодавцем в Земельному кодексі України та Законі України Про Державний земельний кадастр визначено вичерпний перелік способів захисту права на землю власника земельної ділянки або землекористувача, а саме: визнання права; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; скасування державної реєстрації земельної ділянки; визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права; скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

З огляду на відсутність судових рішень про визнання за позивачем відповідного речового права на спірну земельну ділянку, яке не визнається 1-м відповідачем та скасування державної реєстрації земельних ділянок (13 ділянок), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що задоволення позовних вимог про зобов`язання 1-го відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області провести інвентаризацію частини земельної ділянки, встановити (відновити) межі земельної ділянки (ріллі), внести зміни до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 18.12.2019р. Луганської регіональної філії ДП Центр ДЗК тощо, у разі їх задоволення не свідчитиме про безумовне їх виконання, з огляду на те, що спірна земельна ділянка площею 27,9224га вже розділена на 13 земельних ділянок щодо яких здійснено державну реєстрацію.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Селянського фермерського господарства "Селена", у зв`язку із обранням позивачем неналежного способу захисту права.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у справі № 913/188/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Селена" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 13.07.2021р. у справі № 913/188/21 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2021р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна