ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 Справа № 904/5661/20
м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Загреба В.С.

за участю представників:
від позивача: Савіна О.І., виписка з ЄДР від 20.09.2021, представник

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2021 у справі №904/5661/20 (суддя Юзіков С.Г.; рішення ухвалене о 16:29 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 14.06.2021)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м.Дніпро

до фізичної особи-підприємця Глоби Руслана Петровича, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_1 , м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення боргу та виселення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, просило:

- стягнути з фізичної особи-підприємця Глоби Руслана Петровича 6558,39 грн. - заборгованість за користування площею без укладання договору;

- виселити фізичну особу-підприємця Глобу Руслана Петровича з незаконно займаної території площею 20 м2, яка розташована перед входом в нежитлове приміщення на першому поверсі одноповерхової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатом проведеної Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях перевірки стану використання державного майна, яке перебуває на балансі Військової частини НОМЕР_1 встановлено порушення статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №2269-ХІІ від 10.04.1992 (із змінами та доповненнями), п. 1.2., 5.1., 6.1. договору оренди №12/02-4842-ОД від 24.04.20212, а саме орендарем використовується орендоване державне майно не за цільовим призначенням та додатково використовується площа 20 м2 без укладання договору оренди, у зв`язку з чим, відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995, здійснено розрахунок суми недоотриманої орендної плати за користування площею 20 м2 без укладання договору оренди за період з 12.04.2016 по 31.08.2019, за результатом розрахунку сума недоотриманої орендної плати становить 13116,78 грн., у тому числі державним бюджетом 6558,39 грн., балансоутримувачем 6558,39 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2021 у справі №904/5661/20 у позові відмовлено.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з обставин того, що позивач не надав доказів направлення відповідачу проекту договору оренди спірного майна чи внесення доповнень у діючий договір оренди після виявлення порушень.

Щодо посилання позивача на бездоговірне користування відповідачем нерухомим майном - бетонованою площадкою площею 20 м2, господарський суд зазначив, що вказане не підтверджується матеріалами справи, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів наявності об`єкта цивільно-правових відносин - бетонованої площадки площею 20 м2 перед входом в металевий ангар, який орендує відповідач (державної реєстрації речових прав на таке нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно) станом на час перевірки за спірними правовідносинами.

Крім того, суд зазначив, що спірний майданчик розташований перед входом в орендоване відповідачем приміщення, доступ до якого неможливий без проходу/проїзду через спірний майданчик, яким може користуватися необмежене коло осіб, у тому числі й балансоутримувач та інші особи.

Стосовно посилань позивача на нецільове використання відповідачем орендованого майна, господарський суд зазначив, що відповідач вносив орендну плату, виходячи зі ставок, встановлених договором (20%, а не 18% за фактичне використання нерухомого майна), відповідно, державний бюджет не зазнав матеріальних збитків у зв`язку з нецільовим використанням відповідачем орендованого майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач (РВ ФДМ України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2021 у справі №904/5661/20; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Регіонального відділення задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Позивач посилається на те, що ним було проведено перевірку стану використання державного майна, яке перебуває на балансі Військової частини НОМЕР_1 та відповідно до вимог статті 30 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, що діяла на момент укладення та дії договору) та п.п. 8.1., 8.3. договору (з урахуванням додаткової угоди від 11.03.2019) позивачем здійснено контроль за виконанням умов договору та використання майна шляхом візуального обстеження, за результатами якої встановлено, що відповідачем використовується частина металевого ангару площею 202,0 м2 не під технічне обслуговування та ремонт автомобілів, як це передбачено умовами договору оренди, а під розміщення торгівельного об`єкту з продажу різних будівельних матеріалів, які на момент огляду знаходились в наявності та передбачались для подальшого продажу, тобто встановлено, що в порушення статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 1.2., п. 5.1., п. 6.1., договору оренди, орендарем використовується орендоване державне майно не за цільовим призначенням; крім того, перевіркою встановлено, що на момент проведення огляду державного майна, за місцем його розташування, у позивача відсутній договір страхування державного майна на суму 130 573,00 грн., термін дії якого закінчився 10.05.2019. Крім того, як зазначає апелянт, в ході огляду державного майна, 29.08.2019 орендар надав копію договору добровільного страхування майна №ВВ-15-ИП/19/ДПІ від 21.05.2019 на суму 130573,00 грн. з терміном дії до 22.05.2020, із копією квитанції про сплату страхового платежу від 22.05.2019 в сумі - 102,59 грн., однак в договорі добровільного страхування майна вигодонабувачем є не балансоутримувач, як це передбачено умовами договору оренди, а Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, тобто зазначене вище призвело до порушення статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 5.8. умов договору оренди, в частині страхування державного майна.

Між тим, як зазначає скаржник, судом першої інстанції не надано належної оцінки зафіксованим порушенням при прийнятті оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим не досліджено в повному обсязі докази, які надані позивачем, чим порушено права позивача на всебічний розгляд справи.

За доводами скаржника, листом №18-02-07420 від 18.12.2019 позивач звернувся до відповідача та наполягав на вжитті заходів щодо усунення недоліків виявлених перевіркою шляхом проведення роботи щодо укладання договору оренди на державне майно площею 20,0 м2, однак відповідь на вказаний лист позивач не отримав, у зв`язку з чим вищевикладене спростовує висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів звернення позивача щодо укладання договору оренди після виявлених порушень.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що державне майно, яке незаконно використовував відповідач на момент перевірки не було оприбутковано балансоутримувачем, оскільки факт того, що спірна нерухомість несвоєчасно поставлена на баланс, відповідно до п. 9.3. та 9.4. договору є сферою відповідальністю саме балансоутримувача, а відповідно до ч. 1 ст. 6 Господарського кодексу України, Регіональне відділенням не може втручатись у господарські відносини балансоутримувача, належність майна до державної власності не визначає наявність або відсутність його на балансі.

Також, на думку скаржника, господарським судом не в повній мірі досліджено акт перевірки та зафіксовані в ньому порушення, оскільки орендар не надав своєчасно договір страхування, використовував майно не за цільовим призначенням та не надав акт оцінки орендованого майна.

Скаржник вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що відповідачем не надано до Регіонального відділення акт приймання-передачі державного майна, яке використовується без укладення відповідного договору оренди, та не надано необхідні документи для укладення договору оренди на майно, яке відповідач використовує без правових підстав.

Крім того, посилаючись на п.9.3. договору оренди, відповідно до якого, контроль за фактичним використанням зазначеного у договорі майна, несе балансоутримувач - підприємство, на балансі якого перебуває державне майно, позивач зазначає, що невчасне поставлення на баланс спірного майна Військовою частиною НОМЕР_1 , пізніше, ніж встановлення позивачем факту незаконного використання, не може впливати на нарахування недоотриманої орендної плати, яка заявлена позивачем в межах даного спору до Державного бюджету, за незаконне використання відповідачем державного майна.

З урахуванням викладеного, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевказані обставини, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Фізична особа-підприємець Глоба Руслан Петрович та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_1 відзив на апеляційну скаргу не надали. Ці учасники судового процесу про розгляд справи № 904/5661/20 були повідомлені належним чином шляхом направлення копії ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2021 на електронні пошти зазначених учасників справи, а також шляхом розміщення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду оголошення про призначення судового засідання у справі №904/5661/20 та направлення телефонограми №1425 від 21.07.2021 фізичній особі-підприємцю Глобі Руслану Петровичу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №904/5661/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (суддя - доповідач) - Подобєд І.М., судді - Чус О.В., Кощеєв І.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2021 у справі №904/5661/20; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 20.09.2021 о 14:00 год.

08.09.2021 на електронну адресу суду апеляційної інстанції від представника фізичної особи-підприємця Глоби Руслана Петровича адвоката Сергієнко Д.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

За розпорядженням керівника апарату суду від 10.09.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Чус О.В. і Кощеєва І.М. (для вирішення питання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції та подальшого розгляду справи тощо), проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи 904/5661/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Березкіна О.В., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2021 у справі №904/5661/20 до свого провадження; клопотання представника фізичної особи-підприємця Глоби Руслана Петровича - адвоката Сергієнка Дмитра Миколайовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі 904/5661/20 - залишено без розгляду.

За розпорядженням керівника апарату суду №2916/21 від 20.09.2021, у зв`язку з виходом з відпустки суддів Чус О.В. і Кощеєва І.М., відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/5661/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2021 визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2021 у справі №904/5661/20 до свого провадження.

У судовому засідання 20.09.2021 представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати.

В судове засідання 20.09.2021 представники відповідача та третьої особи не з`явились.

В судовому засіданні 20.09.2021 за результатами розгляду апеляційної скарги оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, яке в подальшому змінено на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (орендодавець) та приватним підприємцем (в подальшому змінено на фізичну особу-підприємця) Глобою Русланом Петровичем (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №12/02-4842-ОД від 24.04.2012, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення (реєстровий номер 33179027.27.ТШЛЛДВ356) (майно) площею 202,0 кв.м, розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. І.Сірка, 80 на першому поверсі одноповерхової будівлі, що перебуває на балансі 1936 загону механізації 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 12 березня 2015 і становить за незалежною оцінкою 130573,00 грн. (в редакції додаткової угоди від 26.05.2015).

Відповідно до п. 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення майстерні, що здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється.

Пунктом 2.1. договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (зі змінами) або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку липень 2011 року 2163,23 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - квітень 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2011 року, січень, лютий, березень, квітень 2012 року.(п.3.1. договору).

Згідно з п.3.3. договору (в редакції додаткової угоди від 12.04.2016) орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (відповідно до п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік" дія п.3.3. зупинена на 2016 рік в частині індексації орендної плати).

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні: 50% - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями казначейства - у розмірі 1081,50 грн.; 50% - балансоутримувачу у розмірі - 1081,50 грн.; щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець період, за який здійснюється платіж.

Орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.3.8. договору).

Відповідно до п.5.1. договору (в редакції додаткової угоди від 11.03.2019) орендар зобов`язується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов договору.

Пунктом 5.3. договору визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до п. 5.8. договору (в редакції додаткової угоди від 11.03.2019) орендар зобов`язаний протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за актом оцінки (або висновку про вартість) на користь балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди у порядку, визначеному законодавством, від пожежі, залиття, протиправних дій 3-х осіб, стихійних явищ, і надати орендодавцю та балансоутримувачу копії страхового полісу і платіжного доручення. Розмір франшизи при укладанні договору страхування повинен становити 0%. У разі не відповідності договорів страхування вказаним вимогам, орендар бере на себе зобов`язання на відшкодування збитків нанесених державі у разі настання страхового випадку. Постійно поновлювати договір страхування державного майна, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим, з одночасним наданням копій договорів страхування та платіжних доручень орендодавцю та балансоутримувачу.

Пунктом 5.10. договору (в редакції додаткової угоди від 11.03.2019) встановлено, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути балансоутримувачу або підприємству/товариству, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві/балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Згідно з п.8.4. договору (в редакції додаткової угоди від 26.05.2015) орендодавець має право (у т.ч. за ініціативою балансоутримувача) вимагати розірвання договору, якщо орендар:

- користується майном всупереч договору або не за призначенням орендованого майна;

- передав орендоване майно у користування іншим особам;

- не сплачує або несвоєчасно сплачує орендну плату;

- не застрахував орендоване майно відповідно до умов цього договору;

- не розпочав проведення капітального ремонту орендованого майна, якщо такий обов`язок на нього було покладено;

- недбалою поведінкою створює загрозу пошкодженню майна;

- перешкоджає у проведенні перевірки використання, збереженні майна.

Відповідно до п.9.5. договору (в редакції додаткової угоди від 11.03.2019) у разі виявлення орендодавцем фактичного використання орендарем державного майна за нецільовим призначенням, визначеним у розділі 1 цього договору, розмір збільшеної орендної ставки, визначеної відповідно до "Методики розрахунку та використання плати за державне майно та пропорції її розділу", яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (зі змінами), застосовується з дати укладання договору оренди або з дати останньої перевірки виконання умов договору оренди. Зазначені зміни оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору оренди.

У разі виявлення орендодавцем фактичного використання орендарем державного майна площею, що перевищує розмір орендованої площі, зазначеної у розділі 1 цього договору, розмір збільшеної орендної плати застосовується з дати укладання договору оренди, або з дати останньої перевірки виконання умов договору оренди. Зазначені зміни оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору оренди (п.9.6. договору в редакції додаткової угоди від 11.03.2019).

Додатковою угодою від 12.04.2016 розділ 9 договору доповнено п. 9.8., який викладено у наступній редакції: у разі виявлення орендодавцем фактичного використання орендарем державного майна площею, що перевищує розмір орендованої площі зазначеної у розділі 1 цього договору, розмір збільшеної орендної плати застосовується з дня укладання цього договору оренди.

Додатковою угодою від 11.03.2019 внесено зміни до договору та, зокрема, продовжено строк дії договору - до 23.02.2020 включно.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу об`єкт оренди - нежитлове вбудоване приміщення площею 202,0 кв. м, про що складено акт приймання-передачі в оренду державного майна, що знаходиться на балансі 1936 окремого загону механізації 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (а.с.21).

На виконання доручень Прем`єр-міністра України №19693/1/1-18 від 21.06.2018 Фонду державного майна України №К/29 від 27.06.2018, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (а.с.29) зобов`язано, зокрема, створити робочу групу для перевірки стану використання державного майна, яке перебуває на балансі Військової частини НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач, зазначена перевірка була плановою, що підтверджується планом-графіком проведення контрольних заходів у сфері оренди державного майна на ІІІ квартал 2019 року, затвердженого наказом Регіонального відділення від 11.07.2019 №104/06-Н.

За результати проведеної Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях перевірки складено акт огляду від 29.08.2019 нерухомого майна за договором оренди від 24.04.2012 №12/02-4842-ОД (а.с.30), в якому зазначено, що орендарем використовується об`єкт оренди 202,0 кв. м без урахування площі загального користування та фактично змінено мету використання об`єкта оренди, передбачену договором, оскільки приміщення використовується для торгівлі будівельними матеріалами.

Відповідно до акту перевірки виконання ФОП Глоба Р.П. умов договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Військової частини ТО400 від 31.08.2019 (а.с.36-38) в порушення ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 №2269-ХІІ (із змінами та доповненнями), п. 1.2., 5.1., 6.1. орендарем використовується орендоване державне майно не за цільовим призначенням. Також, перевіркою встановлено, що перед входом в металевий ангар, який використовується орендарем для здійснення своєї підприємницької діяльності, знаходиться бетонована площадка, частина якої площею 20 м2 використовується орендарем для завантаження та розвантаження будівельних матеріалів, внаслідок чого відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (із змінами) здійснено розрахунок суми недоотриманої орендної плати за користування площею 20м2, без укладення договору оренди за період з 12.04.2016 по 31.08.2019, за результатами розрахунку сума недоотриманої орендної плати склала 13116,78 грн., в тому числі державним бюджетом 6558,39 грн. Також, перевіркою встановлено, що на момент проведення огляду державного майна, за місцем його розташування, у Регіональному відділенні відсутній договір страхування державного майна на суму 130573,00 грн. термін дії останнього закінчився 10.05.2019.

Крім того, відповідно до вказаного акту, у ході огляду державного майна, 29.08.2019, орендар надав копію договору добровільного страхування майна від 21.05.2019 №ВВ-15-ИП/19/ДПІ на суму 130573,00 грн. з терміном дії по 22.05.2020, з копією квитанції про сплату страхового платежу від 22.05.2020 у сумі - 102,59 грн., однак, у договорі добровільного страхування майна, вигодонабувачем є не балансоутримувач, а Управління комунальної власності виконкому Криворізької міської ради, що призвело до порушення статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 5.8 договору оренди в частині страхування державного майна.

Також, у вказаному акті вказано, що перед входом в металевий ангар, який використовується орендарем для здійснення своєї підприємницької діяльності, знаходиться бетонована площадка, частина якої площею 20 м2 використовується орендарем для завантаження та розвантаження будівельних матеріалів.

Як встановлено господарським судом вищевказаний акт перевірки направлено Фізичній особі-підприємцю Глобі Руслану Петровичу листом №18-06-05268 від 05.09.2019, в якому, зокрема, запропоновано відповідачу провести відповідну роботу по усуненню виявлених порушень.

Не погодившись з вказаними порушеннями, відповідач направив на адресу Регіонального відділення заперечення (вх. №18/08753 від 08.10.2019) на акт перевірки від 31.08.2019 виконання ФОП Глоба Р.П. умов договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Військової частини ТО400 (а.с.41-44).

Листом "Про надання висновків на заперечення" №18-06-06423 від 04.11.2019 позивач повідомив відповідача, що не приймає заперечення у зв`язку із порушенням останнім норм чинного законодавства та повідомив про те, що зафіксовані порушення залишаються неврегульованими, запропонував усунути виявлені порушення та повідомити про це позивача (а.с.45-46).

Листом "Щодо орендних відносин" №18-02-07420 від 18.12.2019 позивач звернувся до відповідача, в якому, зокрема, наполягав на вжитті позивачем заходів щодо усунення недоліків, виявлених перевіркою (а.с.47).

28.12.2019 листом "Щодо договору оренди від 24.04.2012 № 12/02-4842-ОД" №18-02-07658 позивач повідомив відповідача про закінчення терміну дії договору та надання необхідних документів для продовження дії договору, зокрема, надання акту оцінки об`єкта оренди, та зазначив, що у разі відмови від виконання вищевказаних умов, вважати вказаний лист заявою про припинення договору та необхідність передачі майна балансоутримувачу (а.с.48-49).

Як зазначає позивач, вказаний лист залишено відповідачем без відповіді.

Листом "Про припинення договору оренди" №18-025-011146 від 24.02.2020 (а.с.58) позивач повідомив відповідача та балансоутримувача про припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4842-ОД від 24.04.2012 у зв`язку з закінченням терміну дії та про необхідність повернення майна балансоутримувачу; позивач просив терміново у відповідності до умов вказаного договору повернути за актом приймання-передачі орендоване майно в належному стані балансоутримувачу, та надати один примірник акту орендодавцю.

Як встановлено господарським судом, вказаний лист отримано відповідачем 11.03.2020, що підтверджується скріншотом з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (а.с.59).

04.04.2020 відповідач направив на адресу позивача лист "Щодо продовження договорів оренди державного майна, що перебуває на балансі Військової частини ТО400" №18/02537 про продовження строку дії договору та подальших дій стосовно нарахування орендної плати (а.с.61).

07.04.2020 листом за вих. №11/02678 Військова частина ТО400 (балансоутримувач) звернулась до позивача та повідомила, що відповідач відмовляється звільнити об`єкт оренди та просив надати роз`яснення щодо строку дії договору та подальших дій стосовно нарахування орендної плати (а.с.60).

Листом за вих. №15-02-02369 від 08.05.2020 позивач повідомив відповідача та балансоутримувачу про те, що договір припинено, про що позивачем повідомлено відповідача листом №18-02-01146 від 24.02.2020. Також позивач зазначив про необхідність повернення об`єкта оренди та сплату заборгованості (а.с.62).

Як зазначає позивач, вказаний лист залишено без відповіді та задоволення.

Посилаючись на те, що за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4842-ОД від 24.04.2012 існує заборгованість з орендної плати за результатами перевірки (використання додаткової площі державного майна без оформлення договору за період з 11.04.2016 по 31.08.2019), Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, про стягнення з фізичної особи-підприємця Глоби Руслана Петровича 6558,39 грн. - заборгованості за користування площею без укладання договору та зобов`язати виселити фізичну особу-підприємця Глобу Руслана Петровича з незаконно займаної території площею 20 м2, яка розташована перед входом в нежитлове приміщення на першому поверсі одноповерхової будівлі за адресою: м. Кривий Ріг, вул. І.Сірка, б. 80.

За наслідками розгляду позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Спірні правовідносини сторін виникли у ході виконання укладеного між сторонами господарського договору.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За вимогами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 173 Господарського кодексу України визначає, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Отже, матеріально-правовий аспект захисту прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на пред`явлення позову у особи виникає після порушення її права.

Тобто, захисту в судовому порядку підлягає вже порушене право.

При вирішенні даного спору підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного права. За результатами розгляду такого спору має бути встановлено не лише наявність підстав його задоволення, але й визначено, чи було порушене право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Отже, з огляду на положення вказаних статей підставою для захисту права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про орендну державного і комунального майна" (в редакції, чинній на момент укладання договору) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За вимогами частини третьої статті 18 Закону України "Про орендну державного і комунального майна" (у редакції, чинній на момент укладання договору) орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 17 Закону України "Про орендну державного і комунального майна" (у чинній редакції) орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно.

Згідно з частиною статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. (частини перша, друга статті 763 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.

За статтею 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до статті 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму (частина перша статті 796 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 796 Цивільного кодексу України у договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Згідно частини 3 статті 796 Цивільного кодексу України якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

За статтею 797 Цивільного кодексу України плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

З встановлених судом обставин справи убачається, що спірний майданчик площею 20 м2 розташований перед входом в орендоване відповідачем приміщення і доступ до орендованого приміщення неможливий без проходу/проїзду через спірний майданчик, яким може користуватися необмежене коло осіб, у тому числі й Балансоутримувач й інші особи.

Як правильно вказано судом першої інстанції, позивач не надав доказів направлення відповідачу проекту договору оренди спірного майна чи внесення доповнень у діючий договір оренди після виявлених порушень, в якому було б ідентифіковано спірний майданчик як частина майна, що підлягає використанню на платній основі на умовах оренди.

Зазначення в акті перевірки виконання ФОП Глоба Р.П. умов договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Військової частини ТО400 від 31.08.2019 щодо користування відповідачем нерухомим майном - бетонованою площадкою площею 20 м2 без укладення договору оренди за період з 12.04.2016 по 31.08.2019 не підтверджено матеріалами справи, оскільки позивачем не надано, матеріали справи не містять доказів наявності об`єкта цивільно-правових відносин - бетонованої площадки площею 20 м2 перед входом в металевий ангар, який орендує відповідач (державної реєстрації речових прав на таке нерухоме майно, реєстрації права власності на нерухоме майно) станом на час проведення перевірки.

Наявні в матеріалах справи копії державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 22,7300 га 1936 окремим загоном механізації 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, наказ командира військової частини Т0400 №330 від 14.12.2020, акт оприбуткування майданчиків замощених асфальтом, які знаходяться на території військового містечка №50 від 14.12.2020, інвентарної картки №94 обліку основних засобів в бюджетних установах - майданчик замощений асфальтом №2 площею 20м2, не свідчать про використання відповідачем у 2019 році бетонованої площадки площею 20м2, про яку йдеться в вищезазначеному акті перевірки від 31.08.2019, оскільки з державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 22,7300 га неможливо виокремити спірне майно, решта документів свідчить про оприбуткування майданчиків замощених асфальтом лише 14.12.2020.

Отже, на момент проведення 31.08.2019 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях перевірки виконання ФОП Глоба Р.П. умов договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Військової частини ТО400 такі об`єкти, не були оприбутковані Військовою частиною ТО400, станом на день прийняття судом оскаржуваного рішення, доказів державної реєстрації об`єкту спірної нерухомості, існування сформованого об`єкту цивільно-правових відносин, позивачем не надано.

Враховуючи зазначене, неможливо встановити, ідентифікувати об`єкт, з якого саме позивач просив виселити відповідача.

У зв`язку з чим, у позивача відсутні були підстави донараховувати відповідачу плату за користування орендованим майном, яке є предметом договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4842-ОД від 24.04.2012.

Стосовно доводів скаржника про нецільове використання відповідачем орендованого майна, то колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995, орендні ставки за використання нерухомого державного майна встановлені: за розміщення майстерень, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт автомобілів - 20%, а за розміщення крамниць-складів, магазинів-складів - 18%.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, відповідач вносив орендну плату, виходячи зі ставок, встановлених договором (20%, а не 18% за фактичне використання нерухомого майна), відповідно, державний бюджет не зазнав матеріальних збитків у зв`язку з нецільовим використанням відповідачем орендованого майна.

При цьому, будь-яких інших негативних наслідків (збитків), до яких призвело нецільове використання відповідачем орендованого майна, позивачем не наведено.

Враховуючи те, що предметом доказування у даній справі є факт використання відповідачем об`єкту оренди без урахування площі загального користування, правомірність стягнення коштів за користування майном без укладання договору та правомірність вимоги про повернення незаконно займаної території, відповідно, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконання/невиконання умов договору, у тому числі продовження його дії, не є предметом спору, відповідно, не розглядаються судом.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують викладених вище висновків суду.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 6306,00грн. на оплату судового збору, понесені апелянтом у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2021 у справі №904/5661/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 05.11.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв