СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Харків Справа № 917/489/21 Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддя Зубченко І.В. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання за участю представників учасників справи: від позивача: від відповідача: Телеснюк І. В. (в режимі відеоконференції): Грущанський В. О. (адвокат), ордер серії ПТ №235059 від 06.10.2021 року на надання правової допомоги, свідоцтво №1502 від 13.01.2016 року про право на заняття адвокатською діяльністю Третяк В. В. за довіреністю б/н від 01.03.2021 року та рішенням №18 від 17.02.2021 року Оболонської сільської ради про визначення Третяка В. В. представником Оболонської сільської ради в судах усіх інстанцій
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№2245П/3) Оболонської сільської ради, с.Оболонь, Семенівський район, Полтавська область
на рішення Господарського суду Полтавської області
від15.06.2021 року (повне рішення складено 16.06.2021 року)
у справі за позовом до про№917/489/21 (суддя Д. М. Сірош) Приватного сільськогосподарського підприємства Оболонь, с.Оболонь, Семенівський район, Полтавська область Оболонської сільської ради, с.Оболонь, Семенівський район, Полтавська область визнання договору оренди укладеним в порядку поновлення
ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство Оболонь, с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область звернулося з позовом до Оболонської сільської ради, с.Оболонь, Семенівський район, Полтавська область про визнання поновленим на 5 (п`ять) років договору оренди землі від 22.04.2011 року, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством Оболонь та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 31.05.2011 року за №0026, площею 114,1758 га (кадастровий номер :00:002:0158), на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 22.04.2011 з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі, у редакції додаткової угоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у позивача на підставі ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» виникло право на поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, з огляду на те, що позивач повідомляв розпорядника землі Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області про намір поновлення договору з додаванням всіх необхідних документів та продовжує використовувати земельну ділянку, проте Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області у відповідь на повідомлення позивача про поновлення договору оренди землі не заперечував проти поновлення договору, а лише вказував на необхідність надання додаткових документів, а новий розпорядник землі - Оболонська сільська рада об`єднаної територіальної громади після закінчення строку дії договору оренди землі не висловив заперечень проти його поновлення.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року (повне рішення складено 16.06.2021 року) у справі №917/489/21 позов задоволено у повному обсязі.

Визнано поновленим на 5 (п`ять) років договір оренди землі від 22.04.2011 року, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством Оболонь та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.05.2011 року за №00286, площею 114,1758 га (кадастровий номер :00:002:0158), на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 22.04.2011 року з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі, у редакції додаткової угоди, викладеній у позовній заяві.

Рішення мотивовано наявністю передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» умов, за яких договір оренди землі вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах.Зокрема, суд зазначив, що позивач на виконання вимог частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку дії договору направив на адресу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (оскільки на той час саме він був розпорядником землі) заяву про поновлення договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди. Крім того, позивач добросовісно виконував свої зобов`язання в частині сплати орендної плати, використовував землю за цільовим призначенням та продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди. Попередній розпорядник землі (ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) не звертався до позивача протягом одного місяця після закінчення строку дії договору з листом-повідомленням про заперечення у поновленні договору оренди землі, а навпаки вказував на необхідність подання додаткових документів, в той час як новий розпорядник землі (відповідач у справі) обґрунтованої відмови в поновлені договору оренди землі позивачеві, також не надав.

Також суд відмовив у задоволенні заяви відповідача від 31.05.2021 (вх. № 5839) , в якій він просив відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, пославшись на те, що позивачем не було пропущено зазначений строк з огляду на те, що про порушення свого права на поновлення спірного договору відповідачем (Оболонською сільською радою) позивач довідався в січні 2021 року, після отримання від відповідача листа від 22.01.2021 № 31, а тому з цієї дати відповідно до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України і почався перебіг встановленої ст. 271 ЦК України загальної позовної давності тривалістю у три роки,.

Оболонська сільська рада, с.Оболонь, Семенівський район, Полтавська область із зазначеним рішенням суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на це рішення б/н від 12.07.2021 року.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить суд:

- поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21;

- прийняти апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21;

- рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства Оболонь до Оболонської сільської ради про визнання поновленим на 5 (п`ять) років договору оренди землі від 22.04.2011 року, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством Оболонь та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 31.05.2011 року за №0026, площею 114,1758 га (кадастровий номер :00:002:0158), на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 22.04.2011 року з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі, у редакції додаткової угоди.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається зокрема, на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставини щодо несплати позивачем орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га, оскільки не прийнято до уваги того, що у податкових деклараціях позивача за 2018-2019 роки, копії яких відповідач надав суду першої інстанції, відсутні відомості про знаходження в користуванні позивача вказаної земельної ділянки та нарахування і сплати за неї орендної плати та у матеріалах справи відсутні належні докази (платіжні доручення), які б підтверджували факт сплати орендної плати за вказану земельну ділянку у повному обсязі.

Крім цього, скаржник зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог статті 50 ГПК України не було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору особу, якою за наданим ій дозволом розроблено проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0180 площею 2 га, сформованої зі спірної земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га.

Також відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було застосовано позовну давність, про застосування якої заявляв відповідач, та яка на час подання позову сплила. А також не враховано, що спірний договір оренди землі було укладено на 5 років, і з моменту закінчення строку його дії (31.05.2016) на дату прийняття оскаржуваного рішення (15.06.2021) вже пройшло більше 5-ти років, а тому, задовольнивши позовну заяву, суд першої інстанції всупереч вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» визнав договір поновленим на строк 10 років, тобто на більший строк, ніж на який його було укладено.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І. В., Медуниця О. Є.

19.07.2021 року до канцелярії суду від Приватного сільськогосподарського підприємства Оболонь, с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область надійшла заява б/н від 16.07.2021 року щодо відсутності підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги відповідачем (вх.№8182).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 відхилено заперечення Приватного сільськогосподарського підприємства Оболонь щодо поновлення строку на подання апеляційної скарги та відкриття провадження у справі; поновлено Оболонській сільській раді, с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21; відкрито апеляційне провадження у справі №917/489/21; встановлено учасникам справи строк до 13.08.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі та зупинено дію рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Медуниці О. Є., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 року, на підставі доповідної записки головуючого судді (судді-доповідача), було призначено повторний автоматизований розподіл справи №917/489/21, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І. В., Радіонова О. О.

16.08.2021 року до канцелярії суду від Приватного сільськогосподарського підприємства Оболонь, с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область надійшов відзив б/н від 13.08.2021 року на апеляційну скаргу, направлений засобами поштового зв`язку - 13.08.2021 року, тобто, в межах строку, встановленого ухвалою від 28.07.2021 року.

У зазначеному відзиві позивач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги у справі №917/489/21 у повному обсязі, а рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21 залишити без змін; стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Східного апеляцінйцого господарського суду від 17.08.2021 розгляд апеляційної скарги Оболонської сільської ради, с.Оболонь, Семенівський район, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21 призначено на 06.10.2021 р. о 14:00 год. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Задоволено клопотання Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь", с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область про його участь у судовому засіданні з розгляду справи №917/489/21, який відбудеться 06.10.2021 о 14:00 год. у залі судового засіданні №111 в режимі відеоконференції. Доручено господарському суду Полтавської області забеспечитим проведення відеоконференції у справі №917/489/21, розгляд якої відбудеться 06.10.2021 року у 14:00 год.

У зв`язку з відпусткою судді Радіонової О.О. розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 року, на підставі доповідної записки головуючого судді (судді-доповідача), було призначено повторний автоматизований розподіл справи №917/489/21, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І. В., Барбашова С.В.

06.10.2021 року на електрону адресу суду від ПСП "Оболонь" надійшла заява, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, відзначає, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази понесених витрат на правову допомогу, яеі понесло ПСП "Оболонь".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду, яку занесено до протоколу судового засідання, у судовому засіданні 06.10.2021 року з розгляду апеляційної скарги Оболонської сільської ради, с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21 було оголошено перерву до 03.11.2021 року о 14:10 год.

01.11.2021 року від ПСП "Оболонь" надійшли письмові пояснення по справі №917/489/21 (б/н від 28.10.2021), за змістом яких останній вважає за необхідне зазначити, що станом на час подання позовної заяви власником та розпорядником земельної ділянки є Оболонська сільська рада, яка і зазначена відповідачем по справі. Просить долучити письмові пояснення до матеріалів справи №917/489/21 та врахувати їх при винесенні рішення по справі.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Барбашової С.В. розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 року, на підставі доповідної записки головуючого судді (судді-доповідача), було призначено повторний автоматизований розподіл справи №917/489/21, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І. В., Радіонова О. О.

У судовому засіданні 03.11.2021 представник відповідача підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі. Крім того, суд вважає технічною опискою посилання відповідача в тексті апеляційної скарги на рішення від 16.06.2021 року.

Представник позивача надав усні пояснення по суті справи, аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Судове засідання проводилось у режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення, розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua (EаsyCon) у відповідності до вимог статей 197, 222 ГПК України. Складено протокол судового засідання у відповідності до вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст. 270 цього Кодексу.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 22.04.2011 між ПСП Оболонь та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого було передано земельну ділянку площею 114,1758 га, сільськогосподарських угідь пасовищ, на території Оболонської сільської ради Семенівського району.

Відповідно до пункту 8 договору договір укладено на 5 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.05.2011 за №00286.

05.04.2016 з метою продовження орендних відносин, у відповідності до статті 33 Закону України Про оренду землі, ПСП Оболонь повідомило Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди землі від 22.04.2011 щодо земельної ділянки площею 1441758 га, з направленням проекту договору.

10.05.2016 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області за результатами розгляду зазначеного листа рекомендувало ПСП Оболонь здійснити нормативно грошову оцінку земельної ділянки, надати витяги з Державного земельного кадастру та виготовити агрохімічний паспорт поля.

Крім того, повідомило про мінімальні та максимальні розміри орендної плати, а також строки на які можливо укласти договір.

12.05.2016 ПСП Оболонь направило листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо згоди поновити договір оренди на 7 років та встановити в договорі річну суму орендної плати в розмірі 8% нормативної грошової оцінки.

21.07.2016 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області листом (вих. №5612/2-16) повідомило ПСП Оболонь, що поновлення договору оренди можливе тільки після надання витягу з Державного земельного кадастру.

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 26.02.2018 передано Оболонській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2936,4587 га, які розташовані за межами населених пунктів на території громади Семенівського району Полтавської області, згідно з актом приймання - передачі.

Відповідно до акту приймання - передачі від 27.02.2018 розпорядником земельної ділянки 114,1758 га, кадастровий номер :00:002:0158 є Оболонська сільська рада об`єднана територіальна громада.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку право власності на земельну ділянку зареєстровано за Оболонською сільською радою 04.04.2018.

Після зміни розпорядника земельної ділянки з ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на Оболонську сільську раду, 31.12.2020 позивач звернувся до нового розпорядника (відповідача) з метою поновлення договору оренди землі від 22.04.2011.

Відповідач листом від 22.01.2021 №31 повідомив позивача, про те, що земельна ділянка кадастровий номер якої :00:002:0158 передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність від 26.02.2018 №1350-СГ, відомості про обтяження у використанні земельної ділянки відсутні.

Питання щодо поновлення даного договору оренди землі від 22.04.2011 не вирішено, додаткова угода не укладена.

Рішення Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 31.03.2021 № 45 Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до зазначеного рішення ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Отже, вказаним рішенням відповідач надав дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га, яка є предметом спору за даною справою.

Відповідно до даних Публічної кадастрової карти України відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0158 відсутні, оскільки з земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 сформовано дві земельні ділянки з кадастровим номером :00:002:0179 площею 112,1758 та кадастровим номером :00:002:0180 площею 2,0000 га.

Як зазначено вище, позивач в обґрунтування позовних вимог про визнання поновленим на 5 (п`ять) років договору оренди землі від 22.04.2011 року, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством Оболонь та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 31.05.2011 року за №0026, площею 114,1758 га (кадастровий номер :00:002:0158), на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 22.04.2011 посилається на те, що у нього на підставі положень ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» виникло право на поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, з огляду на те, що позивач повідомляв розпорядника землі Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області про намір поновлення договору з додаванням всіх необхідних документів та продовжує використовувати земельну ділянку, проте Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області у відповідь на повідомлення позивача про поновлення договору оренди землі не заперечував проти поновлення договору, а лише вказував на необхідність надання додаткових документів, а новий розпорядник землі - Оболонська сільська рада об`єднаної територіальної громади після закінчення строку дії договору оренди землі не висловив заперечень проти його поновлення.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позову, зважаючи на наступні підстави.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені приписами ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом наведених норм, спосіб захисту цивільного права чи інтересу це закріплені законом матеріально-правові заходи, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених(оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.Тобто це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути ефективними, тобто приводити до реального поновлення порушеного права(забезпечення припинення його невизнання чи оспорювання) або припиняти неможливість задоволення інтересу, а у випадку неможливості вказаного забезпечити отримання відповідного відшкодування.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (оспорювання, невизнання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку із цим , або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Перелік способів захисту, зазначений в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України не є вичерпним, та суду надано право захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу України)

Зазначена правова позиція щодо способів захисту узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16,постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 910/23488/17 та від 12.12.2019 у справі № 910/1997/18, від 27.02.2020 у справі № 5013/458/11, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України Про оренду землі.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Отже, договір оренди землі є договором, за яким у сторін виникають обов`язки щодо його виконання: в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша стаття 15 Закону України Про оренду землі).

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України Про оренду землі орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (частина перша статті 5 названого Закону).

Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема право оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону; згідно з частиною другою статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, орендар набуває речове право оренди земельної ділянки з моменту державної реєстрації такого права.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України Про оренду землі строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України Про оренду землі.

Так, згідно зі статтею 33 вищевказаного Закону, в редакції, яка була чинна на час спірних правовідносин, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

В постанові Великої Паллати від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 викладено наступні висновки щодо застосування положень статті 33 Закону України «Про оренди землі» в редакції, що діяла на час спірних правовідносин.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» до зміни її редакції у 2019 році згідно із Законом № 340-IX прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар.

Незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону № 161-XIV).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому, випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина шоста статті 33 Закону № 161-XIV).

Частини п`ята та шоста статті 33 Закону №161-XIV встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин.

За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону № 161-XIV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону № 161-XIV, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону №161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах №313/350/16-ц і № 159/5756/18).

Отже, відповідно да вказаної правової позиції, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону № 161-XIV у відповідній редакції, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар направив до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди, орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов`язки за договором; немає письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Суть поновлення договору оренди за змістом частини 6 статті 33 зазначеного Закону полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав і обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» умов, за яких спірний договір оренди землі вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах.

Зокрема, як правомірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач на виконання вимог частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку дії договору направив на адресу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (оскільки на той час саме він був розпорядником землі) заяву про поновлення договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди.

Крім того, позивач добросовісно виконував свої зобов`язання в частині сплати орендної плати та продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і на даний час. На підтвердження зазначеного позивач надав податкові декларації з плати за землю за 2013 - 2021 роки та довідкою Головного управлыння ДПС у Полтавській області , в якій податковий орган підтвердив задекларовані суми орендної плати за спірну земельну ділялнку у 2018-2020 роки. Також позивач використовував землю за цільовим призначенням. Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до ПСП Оболонь з вимогою про повернення земельної ділянки, у зв`язку з її невикористанням та систематичною несплатою орендних платежів.

При цьому суд правомірно відхилив довідку Оболонської сільської ради від 30.04.2021 про те, що позивач з 01.06.2016 не використовує земельну ділянку, в якості належного та допустимого доказу. З огляду на те, що зазначена Довідка складена в односторонньому порядку представниками відповідача, який є заінтересованою особою.

Колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги щодо несплати позивачем орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га, які на думку скаржника підтверджуються копіями податкових декларацій позивача за 2018-2019 роки, що були надані відповідачем суду першої інстанції, в яких відсутні відомості про знаходження в користуванні позивача вказаної земельної ділянки та нарахування і сплати за неї орендної плати та відсутністю у матеріалах справи відсутні належних доказів (платіжних доручень), які б підтверджували факт сплати орендної плати за вказану земельну ділянку у повному обсязі.

Зазначені доводи спростовуються відомостями, що містяться у вищенаведених деклараціях з плати за землю за 2013 - 2021 роки, в яких містяться відомості про декларування позивачем податкових зобов`язань з орендної плати та довідки ДПС у Полтавській області, а також відсутністю будь яких розрахунків нарахованої та не сплаченої орендної плати,звернень відповідача чи попереднього розпорядника земельної ділянки до позивача щодо наявності заборгованості з орендної плати за спірну земельну ділянку,судових рішень щодо стягнення відповідної заборгованості.

До того ж, як зазначив позивач у відзиві на апеляційну скаргу, надані відповідачем суду першої інстанції копії декларацій за 2018-2019 роки не стосуються предмета доказування у даній справі, з огляду на те, що вказані декларації витребувані у Головного управління ДПС у Полтавській області в рамках розгляду справи № 917/1301/19, предметом розгляду якої був спір про визнання відсутнім у ПСП "Оболонь" права колективної власності на землю, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії 1І-ПЛ №000087, зареєстрованого у Книзі записів державних і право колективної власності на землю № 2, виданого КСП "Оболонське", а тому в межах вказаної справи судом не витренувалось та учасниками не надавалось декларацій стосовно спірної земельної ділянки.

Як правомірно зазначив суд першої інстанції, попередній розпорядник землі (ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) не звертався до позивача протягом одного місяця після закінчення строку дії договору з листом-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, а навпаки вказував на необхідність подання додаткових документів.

Проте Закон України "Про оренду землі" не передбачає надання орендарем в обов`язковому порядку інших додаткових документів до листа повідомлення про поновлення договору, крім проекту додаткової угоди.

Новий розпорядник землі (відповідач у справі) обґрунтованої відмови в поновлені договору оренди землі позивачеві, також не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов правомірного висновку щодо наявності умов для поновлення на підставі частини 6 статті 33 Закону України Про оренду землі договору оренди землі від 22.04.2011 щодо земельної ділянки площею 114,1758 га (кадастровий номер :00:002:0158) на тих самих умовах, які були передбачені первинним договором оренди землі.

При цьому, як встановив суд, земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0158, яка є предметом договору оренди землі від 22.04.2011, під час розгляду цієї справи поділена на дві земельні ділянки та присвоєно інші кадастрові номери :00:002:0179 площею 112,1758 та :00:002:0180 площею 2,0000 га).

Тобто, земельна ділянка, про поновлення договору оренди землі якої подано позов у цій справі, була поділена в її межах на 2 інші земельні ділянки і ці дії були здійснені відповідачем після звернення позивача до суду з цим позовом та до прийняття остаточного рішення у справі.

Відповідно до пункту 12 статті 186 Земельного кодексу України у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується із землекористувачем.

Матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем вимог пункту 12 статті 186 Земельного кодексу України під час поділу земельної ділянки, яка перебувала в користуванні у позивача на підставі договору оренди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач на момент звернення до суду з цим позовом мав статус землекористувача земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 відповідно до договору від 22.04.2011 з урахуванням обставин, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", за яких цей договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах. Проте внаслідок неправомірних дій відповідача фактично сформовано 2 нові земельні ділянки та присвоєно цим ділянкам нові кадастрові номери шляхом поділу існуючої земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158, яка перебувала в орендному користуванні позивача, без його згоди, що суперечить приписам статті 186 Земельного кодексу України. До того ж, доказів надання згоди позивачем на поділ земельної ділянки матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначалось вище, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду, відповідно до вимог законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто, таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Статтею 27 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №908/299/18, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. Відповідно до частини 8 статті 33 названого Закону таке передання здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З наведеного вбачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі", то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Враховуючи, те, що у даній справі позов пред`явлено до здійснення відповідачем поділу земельної ділянки дії відповідача щодо поділу земельної ділянки під час вирішення в суді спору щодо спірної земельної ділянки, свідчать про недобросовісність поведінки відповідача, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порушене право позивача підлягає захисту саме в заявлений позивачем спосіб - визнання укладеною додаткової угоди.

Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

При цьому, пославшись на вищенаведене, суд першої інстанції правомірно зазначив, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц (пункт 56) та від 01.10.2019 у справі №922/2723/17 (пункт 7.36).

Колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи скаржника щодо незалучення судом першої інстанції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору особи ( ОСОБА_1 ), якою за наданим ій дозволом розроблено проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для подальшої передачі у власність щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0180 площею 2 га, сформованої зі спірної земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га.

Статею 50 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Разом з тим, проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлювальним документом на земельну ділянку і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Розробка такого проєкту землеустрою та його затвердження хоча й здійснюється заявником з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування, однак вчиняється саме в інтересах територіальної громади чи держави з метою формування такої земельної ділянки. Отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою, його погодження та затвердження становить переддоговірну стадію між уповноваженим органом та зацікавленою особою, однак, договірних правовідносин щодо земельної ділянки на цій стадії не виникає.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною,зокрема, в постановах: від 23.01.2019 у справі № 308/10112/16-а, від 18.12.2019 у справі № 160/4211/19 , від 29.09.2020 р. у справі №688/2908/16 ц.

Зважаючи на наведене, рішення суду у даній справі не може впливати на права та обов`язки особи, якою за наданим ій дозволом розроблено проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для подальшої передачі у власність щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0180, у зв`язку з чим у суду першої інстанцїї були відсутні правові підстави для залучення її до участі у справі.

Відповідач у заяві від 31.05.2021 (вх. № 5839) просив суд відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, посилаючись на те, що перебіг позовної давності починається з 21.07.2016, оскільки 21.07.2016 Головне управління Держгеокадасту у Полтавській області направило останній лист ПСП Оболонь з проханням надання витягів з Державного земельного кадастру, що на думку ПСП Оболонь, є моментом порушення прав позивача на поновлення договору оренди землі від 22.04.2021. З огляду на викладене строк звернення з цим позовом закінчився 21.07.2019.

Господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовну давність визначено, як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статею 267 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Як правомірно встановив суд першої інстанції, позивач про порушення свого права саме відповідачем (Оболонською сільською радою) довідався в січні 2021 року, після отримання від відповідача листа від 22.01.2021 № 31, а з позовом звернувся 30.04.2021 ,тобто через 2 місяці та 8 днів, а тому строк звернення з цим позовом позивачем не пропущено.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо того, що з урахування того, що спірний договір оренди землі було укладено на 5 років, і з моменту закінчення строку його дії (31.05.2016) на дату прийняття оскаржуваного рішення ( 15.06.2021) вже пройшло більше 5-ти років, задовольнивши позовну заяву, суд першої інстанції всупереч вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» визнав договір поновленим на строк 10 років, тобто на більший строк, ніж на який його було укладено.

Як зазначено вище, оскаржуваним рішенням суду визнано поновленим на 5 (п`ять) років договір оренди землі від 22.04.2011 року, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством Оболонь та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.05.2011 року за №00286, площею 114,1758 га (кадастровий номер :00:002:0158), на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 22.04.2011 року з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі, у редакції додаткової угоди, викладеній у позовній заяві.

Поновлення договору на той саий строк та на тих самих умовах в редакції додаткової угоди, є за своєю суттю зміною договору в частині строку.

Згідно з імперативними положеннями частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Оболонської сільської ради задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Оболонської сільської ради, с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 15.06.2021 року у справі №917/489/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданн 03.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено 08.11.2021.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова