ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 справа № 914/2435/21

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агрозахід», Тернопільська обл., с. Великі Гаї
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф Транссервіс», с. Давидів, Львівська обл.

про:стягнення 3% річних та інфляційних втрат
Суддя Р.В. Крупник Секретар О.О. Шевчук
Представники сторін:
від позивача:Залішняк О.І. - представниця
від відповідача:Харченюк І.С. - адвокат

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Сервіс-Агрозахід» до ТОВ «Агролайф Транссервіс» стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 16.08.2021 суд залишив позовну заяву без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк від ТОВ «Сервіс-Агрозахід» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 09.09.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 04.10.2021.

Ухвалою суд від 04.10.2021 розгляд справи відкладено на 05.11.2021.

У судове засідання призначене на 05.11.2021 представник позивача з`явився, просив суд позов задовольнити повністю.

У судове засідання призначене на 05.11.2021 представник відповідача з`явився та підтримав викладені у відзиві заперечення щодо позову, просив відмовити в задоволенні позову.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтований тим, що 26.04.2019 між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №26/04/2019, за яким постачальник зобов`язувався постачати покупцеві продукцію, а покупець прийняти та оплатити замовлений товар. Як стверджується у позовній заяві ТОВ «Агролайф Транссервіс» в порушення умов договору не було оплачено вартість поставленої продукції. У зв`язку з цим, ТОВ «Сервіс-Агрозахід» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до ТОВ «Агролайф Транссервіс» про стягнення боргу 3% річних, інфляційних втрат та пені. Рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/844/20 закрито провадження у справі в частині стягнення 101 900,00 грн. заборгованості, стягнуто з відповідача на користь 479 614,62 грн. заборгованості, 15 236,00 грн. 3% річних, 2 846,31 грн. інфляційних втрат, 104 685,03 грн. пені. Виконавче провадження, відкрите на виконання рішення суду №914/844/20, було закінчено лише 18.05.2021.

Таким чином, невиконання ТОВ «Агролайф Транссервіс» зобов`язань щодо сплати боргу з 01.04.2020 по 13.05.2021 послугувало підставою звернення до суду з цим позовом про стягнення з відповідача 16 049,82 грн. 3% річних, 41 487,58 грн. інфляційних втрат.

Аргументи відповідача.

01.10.2021 ТОВ «Агролайф Транссервіс» подало до суду відзив на позовну заяву, у якому вказало, що рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2020 у справі №914/844/20 станом на сьогодні виконано ним в повному обсязі, факт чого підтверджує й сам позивач в своїй позовній заяві.

На переконання відповідача позивачем невірно здійснено обрахунок 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №924/532/19, Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц та наводить свій контррозрахунок інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

26.04.2019 між ТОВ «Сервіс-Агрозахід» (за Договором Постачальник) та ТОВ «Агролайф Транссервіс» (за Договором Покупець) укладено Договір поставки №26/04/2019 (надалі Договір), згідно умов якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товар, найменування, асортимент, кількість та ціна якого визначені у рахунку-фактурі та/або специфікації до договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити замовлений товар (п. 1.1. Договору).

Згідно із п.1.2. Договору поставка товару здійснюється постачальником на підставі замовлення, складеного в довільній формі, де вказується асортимент, кількість, місце поставки (передачі) товару, що повинен бути поставлений постачальником.

Як передбачено п. 10.1. Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та припиняє свою дію 31 грудня 2019 року. В випадку коли на вказану дату, будь-яка із сторін не виконала свої зобов`язання в повному обсязі, дія Договору продовжується до моменту повного і належного їх виконання.

Пунктом 12.1. Договору встановлено, що зміни і доповнення до цього Договору, а також всі Додатки до нього вважаються дійсними лише в разі їх укладення в письмовій формі і підписання уповноваженими представниками обох Сторін. Усі Додатки та накладні на поставку Товару є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з Додатковою угодою №1 від 26.04.2019 сторони виклали п. 5.2. Договору в наступній редакції:

« 5.2. Сторони узгоджують, що оплата вартості Товару здійснюється на умовах: 20% вартості Товару по факту поставки Товару (від суми зазначеної у рахунку-фактурі), 80% вартості Товару здійснюється після оплатою протягом 30 (тридцяти) календарних днів після отримання Товару покупцем».

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 1 962 214,62 грн., що підтверджується видатковими накладними №618 від 09.05.2019 на суму 698 109,58 грн.; №617 від 10.05.2019 на суму 350 752,28 грн.; №628 від 14.05.2019 на суму 385 866,32 грн.; №693 від 16.05.2019 на суму 339 306,28 грн.; №694 від 17.05.2019 на суму 188 180,16 грн.

14.08.2019 у зв`язку із коливанням цін на ринку на Товар та невиконанням покупцем своїх зобов`язань перед постачальником щодо оплати поставленого товару, між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору згідно з якою вони домовились збільшити ціну за одиницю Товару (виключно на 200 тон поставленого Товару з 09.05.2019 по 17.05.2019) до 5 600,00 грн. за 1 тонну Товару.

Згідно з укладеною Додатковою угодою №2 від 14.08.2019 загальна вартість поставленого Товару склала 2 112 214,62 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень Відповідачем було сплачено на користь Позивача 1 530 700,00 грн. вартості поставленого товару.

Судом встановлено, що у зв`язку із невиконанням Відповідачем свого обов`язку оплатити вартість поставленого товару в повному обсязі ТОВ «Сервіс-Агрозахід» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення 870 190,40 грн. (з яких: 581 514,62 грн. заборгованість, 15 246,83 грн. три відсотки річних, 2 846,31 грн. інфляційні втрати, 125 203,98 грн. пеня та 145 378,66 грн. неодержані доходи), яка розглядалась судом у межах господарської справи №914/844/20.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.08.2020 по справі №914/844/20 (залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 року) позов ТОВ «Сервіс-Агрозахід» задоволено частково, а саме стягнуто з ТОВ «Агролайф Транссервіс» на користь ТОВ «Сервіс-Агрозахід» 479 614,62 грн. заборгованості, 15 236,00 грн. трьох відсотків річних, 2 846,31 грн. інфляційних втрат, 104 685,03 грн. пені та 9 035,73 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

27.04.2021 Господарським судом Львівської області видано наказ на примусове виконання рішення від 18.08.2020 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 по справі №914/844/20.

Судом встановлено, що на стадії виконання рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2020 по справі №914/844/20 ТОВ «Агролайф Транссервіс» сплатило на користь ТОВ «Сервіс-Агрозахід» стягнуті із нього суми, що підтверджується платіжними дорученнями №1583 від 16.04.2021 на суму 100 000,00 грн., №1584 від 19.04.2021 на суму 90 000,00 грн., №1631 від 26.04.2021 на суму 50 000,00 грн., №1676 від 30.04.2021 на суму 50 000,00 грн., №623 від 05.05.2021 на суму 50 000,00 грн., №628 від 07.05.2021 на суму 48 000,00 грн., №660 від 11.05.2021 на суму 53 000,00 грн., №631 від 12.05.2021 на суму 16 000,00 грн., №691 від 14.05.2021 на суму 50 000,00 грн., №117 від 18.05.2021 на суму 104 417,69 грн.

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області виконавче провадження №65452095, у межах якого відбувалось примусове виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/844/20 від 27.04.2021 було закінчене.

У даній справі, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача 57 537,40 грн., з яких 16 049,82 грн. 3% річних, 41 487,58 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2020 до 13.05.2021 включно. Як зазначив представник позивача, рішенням суду №914/844/20 з відповідача було стягнуто відсотки та інфляційні втрати по 31.03.2020 року включно.

Станом на день розгляду справи, докази сплати Відповідачем заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у матеріалах справи відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, положеннями ч. 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Неналежне виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором у частині своєчасного та повного розрахунку за поставлений товар встановлено Господарським судом Львівської області у справі №914/844/20, а тому встановленню у даній справі не потребує.

Згідно ч. 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 10.12.2019 по справі №912/2750/18 правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

Таким чином, обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення боргу за період з 01.04.2020 до 13.05.2021 включно.

Перерахувавши заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 16 049,82 грн., суд зазначає такі розраховані правильно, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача повністю.

З приводу інфляційних втрат, то як вбачається з позовної заяви, позивачем вони нараховані в розмірі 41 487,58 грн. Згідно контррозрахунку відповідача такі повинні становити 28 982,77 грн.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що вони підлягають стягненню з відповідача частково, у розмірі 31 220,18 грн..

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача у розмірі 1 865,03 грн.

З приводу розподілу між сторонами витрат за надання правової допомоги, то як зазначили представники позивача та відповідача, ними у встановлені ГПК України строки буде надано підтверджуючі документи понесених витрат на правову допомогу. А тому, суд розглядатиме вимоги про стягнення цих витрат в окремому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф Транссервіс» (81151, Львівська обл., Львівський р-н, с. Давидів, вул. Львівська, буд. 2, корпус А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агрозахід» (47722, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Великі Гаї, вул. Підлісна, буд. 27; ) 31 220,18 грн. інфляційних втрат, 16 049,82 грн. 3% річних та 1 865,03 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2021.

Суддя Крупник Р.В.