РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.11.2021Справа № 910/11813/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до 1) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ельдорадо"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про відшкодування шкоди в розмірі 16 975,95 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ельдорадо" про відшкодування шкоди в розмірі 16 975,95 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.07.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

09.08.2021 до канцелярії суду позивач подав клопотання про виконання вимог ухвали Господарського суду м. Києва від 26.07.2021 по справі №910/11813/21 з доданими документами. В поданому клопотання просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ельдорадо" завдані збитки в порядку регресу в розмір 12 238,59 грн. та стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" завдані збитки в порядку регресу в розмірі 4 737,36 грн. Залучити до розгляду справи ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.08.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву. Залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 .

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 1та відповідачем 2 - 25.08.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за №017 та №015.

19.08.2021 до канцелярії суду відповідач 1 подав відзив на позовну заяву.

31.08.2021 р. від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

02.09.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

09.09.2021 до канцелярії суду від відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач 2 не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №125551, предметом страхування якого є автомобіль Toyota RAV 4 д.н. НОМЕР_1 .

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З постанови Приморського районного суду м. Одеси справа №522/16971/18 від 22.10.2018 року вбачається, що 13.09.2018 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки MAN 19.414 д.н. НОМЕР_2 з напівпричепом KOGEL SN №24 д.н НОМЕР_3 під час повороту ліворуч не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Toyota RAV 4 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Вищезазначеною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також, в матеріалах справи наявна довідка про дорожньо-транспортну пригоду (ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ 807169), в якій, зокрема, зазначено, що власником автомобіля MAN 19.414 д.н. НОМЕР_2 є ТОВ «ТД Еьдорадо».

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про настання страхового випадку.

Відповідно до рахунку ТОВ «АДІС-Авто» №СЧ-12781 від 17.09.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota RAV 4 д.н. НОМЕР_1 становить 40 662,74 грн. з ПДВ.

Також, в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт ТОВ «АДІС-Авто» №РС-0017156 від 27.11.2018 року на загальну суму 40 662,74 грн. з ПДВ.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт №UA009/L01/01 від 03.10.2018 року, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування становить 40 662,74 грн.

Також, у вищезазначеному акті зазначено, що вирішено: нарахувати страхове відшкодування в розмірі 40 662,74 грн., провести виплату відшкодування в розмірі 30 756,84 грн., провести акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію в розмірі 9 905,90 грн.

В матеріалах справи наявний розрахунок страхового відшкодування до страхового акту № UA009/L01/01.

На виконання вимог договору страховик виплатив виконавцю ремонтних робіт - ТОВ «АДІС-Авто» страхове відшкодування в розмірі 30 756,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21466 від 04.10.2018 року.

Також, в матеріалах справи наявна копія квитанції (проведена банком 28.11.2018 року) з якої вбачається, що ОСОБА_2 перераховано ТОВ «АДІС-Авто» 9 905,90 грн. з призначенням платежу оплата по рах. № СЧ-12781 від 17.09.2018 року.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Так, потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами власником автомобіля MAN 19.414 д.н. НОМЕР_2 є товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Ельдорадо».

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки MAN 19.414 д.н. НОМЕР_2 застрахована у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АМ/3469983, франшиза становить 0,00 грн., ліміт за шкоду майну - 100 000,00 грн.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування вих. № 10177/р від 01.01.2020 року про страхове відшкодування на суму 40 662,74 грн.

07.08.2019 року позивач звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Ельдорадо» з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу вих. №202800/ІНС від 07.08.2019, в якій просив сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування у розмірі 16 975,95 грн.

У відповідь листом вих. №11/09-1 від 11.09.2019 відповідач 2 відмовив позивачу у виплаті. Та, зазначив, що з метою належного розгляду Вашої претензії ТОВ «ТД ЕЛЬДОРАДО» звернулось до своєї страхової компанії - ПрАТ «СК «ВУСО» з листом про надання роз`яснень щодо описаного у претензії випадку. Надані нашою страховою компанією пояснення зводяться до того, що розмір страхового відшкодування, яке було здійснено на вашу користь, розраховувався з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 66% та за вирахуванням суми ПДВ у розмірі 4737,36 грн. Тому, для отримання доплати у розмірі суми ПДВ (4737,36 грн.) Вам необхідно звернутись до ПрАТ «СК «ВУСО» з наданням відповідних підтверджуючих документів.

Стосовно ж компенсації решти різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у сумі 12 238,59 грн. (16 975,95 грн. - 4737,36 грн.) відмовляємо, оскільки при розрахунку не було враховано коефіцієнт фізичного зносу, а наша страхова компанія здійснила страхове відшкодування у встановленому законодавством порядку.

Також в матеріалах справи наявна лист ПрАТ СК «ВУСО» №7135/927687 від 05.09.2019 наданий у відповідь на запит ТОВ «ТД ЕЛЬДОРАДО», в якому зазначено, що вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (66%) склала 28 424,15 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 28 424,15 грн. - 4737,36 грн. = 23 686,79 грн., де 28 424,15 грн. - вартість матеріального збитку, 4 737,36 грн. - вартість ПДВ, 23 686,79 грн. - сума страхового відшкодування.

07.10.2019 року позивачем направлено відповідачу 1 заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування (доповнення) відповідно до якої просив перерахувати 16 975,95 грн. До заяви додано постанову, акт виконаних робіт та довіреність представника.

У відповідь на вищезазначену заяву відповідач 1 направив лист №9185/927687 від 08.11.2019 року в якому відмови в доплаті страхового відшкодування. Також, повідомлено, що згідно зі страховим актом №06497-24 від 12.06.2019 ПрАТ СК «ВУСО» виплатила страхове відшкодування у розмірі 23 686,79 грн. на реквізити ПрАТ СК «ПЗУ Україна» по події, що сталася 13.09.2018р. Розрахунок суми страхового відшкодування зроблений на підставі рахунку-фактури № СЧ-12781 від 17.09.2018р. від ТОВ «Адіс-Авто», згідно з яким вартість відновлювального ремонту склала 40 662,74 грн. ПрАТ СК «ВУСО» був розрахований коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 66%. Таким чином, вартість матеріального збитку з урахування коефіцієнту фізичного зносу склала 23 686,79 грн.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми - статті 29 названого Закону здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків (аналогічну позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16).

Пунктом 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

До матеріалів справи відповідачем 1 надано розрахунок коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля Toyota RAV 4 д.н. НОМЕР_1 складає 0,66.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 1 розраховано вартість матеріального збитку з урахування коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 28 424,15 грн., та виплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 23 686,79 грн. зменшену на суму ПДВ в розмірі 4 737,36 грн.

Суд зазначає, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. А тому, судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Судом встановлено, що автомобіль Toyota RAV 4 д.н. НОМЕР_1 був відремонтований, що підтверджується актом виконаних робіт ТОВ «АДІС-Авто» №РС-0017156 від 27.11.2018 року на загальну суму 40 662,74 грн. з ПДВ. та позивачем перераховано кошти на ремонту автомобіля виконавцю ремонтних робіт - ТОВ «АДІС-Авто», який є платником податку на прибуток на загальних підставах.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 страхового відшкодування визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 4 737,36 грн.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначені положення Цивільного кодексу України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідальним за збитки, завдані власнику пошкодженого автомобіля Toyota RAV 4 д.н. НОМЕР_1 , в межах розміру різниці між фактичною шкодою і страховою виплатою є товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Ельдорадо"

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ельдорадо" шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 12 238,59 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених вимог на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 40, ) страхове відшкодування в розмірі 4 737 (чотири тисячі сімсот тридцять сім) грн. 36 коп. та судовий збір в розмірі 633 (шістсот тридцять три) грн. 56 коп.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ельдорадо" (40004, Сумська обл., місто Суми, вулиця Робітниче Селище, 13, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 40, ) страхове відшкодування в розмірі 12 238 (дванадцять тисяч двісті тридцять вісім) грн. 59 коп. та судовий збір в розмірі 1 636 (одна тисяча шістсот тридцять шість) грн. 44 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий