ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.11.2021 Справа № 905/1645/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДЕТ-ЮА, с.Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область,

м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ Донецької області,

про стягнення 131 357,39грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ДЕТ-ЮА, с.Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 111 604,25грн основного боргу, 7 211,28грн інфляційних втрат, 2 219,73грн 3% річних, 10 322,13грн пені (всього 131 357,39грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виниклу у відповідача заборгованість за договором постачання №15/489 від 07.10.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; встановлено відповідачу строк для подання через канцелярію суду відзиву на позов.

20.09.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №17/590-2119 від 16.09.2021, в якому просить суд зменшити розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені посилаючись на невірно обрані періоди розрахунків вимог в цій частині, оскільки граничний строк оплати спірного товару визначений позивачем невірно, а також встановлені ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України обмеження нарахування пені шестимісячним строком.

20.09.2021 від відповідача надійшла заява №17/591-2120 від 16.09.2021 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні якої ухвалою суду від 01.11.2021 відмовлено. Враховуючи те, що головуючий суддя з 20.09.2021 по 28.09.2021 знаходився у відпустці, з 29.09.2019 по 17.10.2019 включно на лікарняному, з 25.10.2021 по 29.10.2021 знаходився у відпустці, вказане клопотання було розглянуто суддею у розумні строки після виходу з відпустки.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

07.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕТ-ЮА" (постачальник) та Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" (покупець) уклали договір постачання №14/489 (далі - договір) згідно з п.1.1. якого постачальник в порядку та на визначених договором умовах передає у власність покупцеві, а покупець приймає і оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначені сторонами в специфікаціях, є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.1. договору ціна продукції вказується в специфікаціях, які є його невід`ємними частинами договору.

За змістом п.2.2. договору загальна сума договору є величиною змінною і складається з суми всіх специфікацій, оформлених до цього договору, але не може перевищувати 2 000 000,00грн без ПДВ, 400 000,00грн з ПДВ, а всього 2 400 000,00грн з урахуванням ПДВ.

Якість, комплектація, упаковка та маркування товару (продукції) повинні відповідати нормам, визначеним документом про якість, діючими стандартами (ТУ, ГОСТ, ДСТУ, технічною документацією), а також спеціальним технічним вимогам, якщо такі встановлені угодою сторін, які відображені в специфікаціях (п.3.1. договору).

Відповідно до п.5.1. договору строки та умови постачання товару вказуються в специфікаціях.

За умовами п.5.2. договору датою постачання товару вважається дата його передачі покупцеві постачальником у встановленому в специфікаціях місці.

Згідно з п.6.1. договору постачальник зобов`язався надати покупцю одночасно з продукцією наступні документи: а) рахунок; б) документ про якість; в) накладну (в накладній обов`язкове посилання на одержувача продукції); г) товарно-транспортну документацію.

Відповідно до п.6.3. договору датою переходу права власності є дата, проставлена представником покупця в товарно-транспортній накладній (видатковій накладній), документом, що підтверджує такий перехід, є накладна (видаткова накладна).

У п.9.3. договору сторони дійшли згоди, що покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, зазначеного в специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і документа про якість, якщо інше не передбачено специфікацією.

При несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення (п.10.5. договору).

Сплата неустойки (штрафу, пені) не звільняють сторони від виконання зобов`язань в натурі (п.10.8. договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 07.10.2022 (п.13.1. договору).

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п.13.2. договору).

У виконання п.1.1. договору сторони уклали Специфікацію №1 від 07.10.2019 та Специфікацію №2 від 28.01.2020 до договору, у якій погодили найменування продукції, що підлягала поставці, її кількість, ціну, умови оплати, поставки та відвантаження.

Так, за Специфікацією №1 вартість поставки складає 32 294,68грн з ПДВ, умови оплати - по факту поставки протягом 5-ти календарних днів, строк поставки продукції протягом 25-ти днів після отримання заявки на mail; умови поставки СРТ склад перевізника м. Краматорськ згідно «Інкотермс-2010».

В позовній заяві позивач зазначив, що за Специфікацією №1 ПАТ «Енергомашспецсталь» виконав звої зобов`язання з оплати поставленого товару, спірні правовідносини за даним позовом виникли стосовно поставленого товару за Специфікацією №2 від 28.01.2020.

Так, за Специфікацією №2 вартість поставки складає 153 652,70грн з ПДВ, умови оплати - по факту поставки протягом 5-ти календарних днів, строк поставки продукції протягом 65-ти днів після отримання заявки на mail; умови поставки СРТ склад перевізника м. Краматорськ згідно «Інкотермс-2010».

Матеріалами справи підтверджується, що у виконання своїх зобов`язань за договором №14/489 від 07.10.2019 позивач за видатковою накладною №3608 від 22.12.2020 поставив узгоджену у вищевказаній Специфікації №2 продукцію на суму 111 604,25грн з ПДВ, а відповідач її отримав, про що свідчать підпис у видатковій накладній особи, уповноваженої покупцем.

До позовної заяви додано рахунок на оплату №5289 від 22.12.2020 на суму 111 604,25грн з ПДВ, який містить посилання на спірний договір.

У позові позивач стверджує, що з метою досудового врегулювання спору звертався до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" 10.03.2021 з претензією, а також 19.05.2021 з досудовою вимогою, однак відповіді не отримав, борг залишився не оплаченим.

Посилаючись на обставини неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором зі своєчасної та в повному обсязі оплати отриманого товару, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 111 604,25грн., пені у розмірі 10 322,13грн., інфляції у розмірі 7 211,28грн. та 3% річних 2 219,73грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договорів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.509 ЦК України, ст.73 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Договір №15/489 від 07.10.2019 є підставою для виникнення у його сторін прав і обов`язків, визначених ним та за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно зі ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами договору №15/489 від 07.10.2019 у позивача виник обов`язок поставити товар, а у відповідача прийняти та оплатити його вартість.

Як вже встановлено судом, позивач у виконання умов вказаного договору та Специфікації №2 до нього за видатковою накладною №3608 від 22.12.2020 здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 111 604,25грн.

Підписання представником покупця за довіреністю видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Оскільки суду не надано доказів щодо неналежного виконання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» прийнятих на себе зобов`язань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку на відповідальне зберігання, суд дійшов висновку, що свої зобов`язання поставити товар позивач виконав.

У відповідності до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до частини першої ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом статті 252 ЦК України вбачається, що строк визначається, зокрема, днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною п`ятою статті 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

У п.9.3. договору сторони дійшли згоди, що покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, зазначеного в специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і документа про якість, якщо інше не передбачено специфікацією.

Як вже встановлено судом, сторони у Специфікації №2 від 28.01.2020 погодили умови оплати спірного товару по факту поставки протягом 5-ти календарних днів.

Відтак, з урахуванням положень статті 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце прострочення боржника (відповідача) щодо виконання зобов`язання з оплати перед кредитором (позивачем), починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку для оплати товару припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу частини п`ятої статті 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові 20.11.2020 року по справі № 910/13071/19.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки товар був поставлений і відповідно отриманий 22.12.2020, зважаючи на те, що 27.12.2020 є вихідним днем, то днем закінчення строку виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати товару є перший робочий день - 28.12.2020 (понеділок), відповідно з 29.12.2020 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Згідно ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Доказів погашення боргу в заявленому розмірі 111 604,25грн. суду не представлені, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заявленої суми основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимоги про стягнення 10 322,13грн пені, 2 219,73грн. 3% річних та 7 211,28грн інфляційних втрат, суд зазначає про наступне.

Для з`ясуванні підставності нарахування кредитором пені, нарахувань у порядку частини другої статті 625 ЦК України судом вже визначено конкретну дату (подію), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання.

В силу вимог ст.ст.525, 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином та у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання), що тягне за собою настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст.549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.5. договору сторони погодили, що при несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Відповідно до розрахунку, позивач здійснює нарахування пені на суму боргу 111 604,25грн. за період з 27.12.2020 по 25.08.2021.

Суд встановив, що позивачем невірно здійснюється нарахування пені починаючи з 27.12.2020, у той час як за вищенаведеними висновками суду лише з 29.12.2020 почалося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд відзначає, що сторони у договорі не дійшли згоди щодо іншого періоду нарахування пені, відтак позивачем при розрахунку пені не враховано, що відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Тобто спеціальним законодавством встановлено присікальний строк нарахування штрафних санкцій. Після закінчення вказаного строку їх нарахування припиняється.

З огляду на викладене, суд не погоджується також з нарахуванням пені до 25.08.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, оскільки прострочення виконання зобов`язання з оплати спірного товару виникло з 29.12.2020, то відповідно до імперативних приписів ч. 6 ст. 232 ГК України граничним днем нарахування пені є 29.06.2021.

Враховуючи викладене, суд, здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" власний розрахунок пені за період з 29.12.2020 по 29.06.2021 (в межах обраного позивачем періоду нарахування), встановив, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 528,59грн.

Щодо заявлених вимог про стягнення 3% річних у розмірі 2 219,73грн суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Відповідно до розрахунку, позивач здійснює нарахування 3% річних на суму боргу 111 604,25грн. за період з 27.12.2020 по 25.08.2021.

Аналогічно з розрахунком пені позивачем невірно здійснюється нарахування 3% річних на заборгованість починаючи з 27.12.2020, у той час як за висновками суду лише з 29.12.2020 почалося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Здійснивши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок 3% річних за період з 29.12.2020 по 25.08.2021 (в межах обраного позивачем періоду нарахування), суд встановив, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 2 201,43грн.

Розглянувши також заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати у розмірі 7 211,28грн, суд зазначає наступне.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена вказаною вище нормою, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 по справі №910/13071/19 дійшов висновків, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Оскільки на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Заявлені до стягнення інфляційні втрати нараховані позивачем на заборгованість у розмірі 111 604.25грн із застосуванням індексів інфляції з січня 2021 по липень 2021 включно, враховуючи вищевикладене, період нарахування є правомірним.

Перевіривши за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" розрахунок інфляційних, судом встановлено, що заявлені до стягнення інфляційні у розмірі 7 211,28грн є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київської область, до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ, Донецької області, про стягнення про стягнення 111 604,25грн основного боргу, 7 211,28грн інфляційних втрат, 2 219,73грн 3% річних, 10 322,13грн пені - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ПАТ «Енергомашспецсталь»; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (50053, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Боршагівка, вул. Велика Кільцева, буд.4, літера «А»; ) суму основного боргу у розмірі 111 604,25грн, пеню у розмірі 7 528,59грн, інфляційні втрати у розмірі 7 211,28грн, 3% річних у розмірі 2 201,43грн; судовий збір у розмірі 2 221,41грн.

В частині стягнення пені у розмірі 2 793,54грн та 3% річних у розмірі 18,30грн - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.11.2021.

Суддя Ю.В. Макарова