УХВАЛА

м. Київ

11.11.2021Справа № 910/12499/21
За заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про відвід судді Гулевець О.В. у справі

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

про визнання зобов`язань припиненими

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання припиненими усі зобов`язання за кредитним договором №4З10341Д від 02.12.2010, у зв`язку з їх повним виконанням, проведеним належним чином.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.08.2021 зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

13.08.2021 через канцелярію суду позивачем подано заяву про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.08.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі №910/12499/21 на 28.09.2021.

24.09.2021 через загальний відділ діловодства суду від Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" надійшло клопотання про об`єднання справ №910/12499/21, №910/12500/21, №910/12736/21, №910/12733/21, №910/12732/21, №910/14799/21 за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання зобов`язань припиненими в одне провадження в порядку статті 173 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.09.2021 клопотання Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про об`єднання справ в одне провадження задоволено, об`єднано в одне провадження справи №910/12499/21, №910/12500/21, №910/12736/21, №910/12733/21, №910/12732/21, №910/14799/21 та присвоєно об`єднаній справі № 910/12499/21.

11.10.2021 через загальний відділ діловодства суду від Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" надійшло клопотання про об`єднання справ №910/12499/21, №910/15565/21, №910/16068/21 за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання зобов`язань припиненими в одне провадження в порядку статті 173 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.10.2021 клопотання Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про об`єднання справ в одне провадження задоволено, об`єднано в одне провадження справи №910/12499/21, №910/15565/21, №910/16068/21 та присвоєно об`єднаній справі № 910/12499/21.

08.11.2021 через відділ діловодства суду Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" подано заяву про відвід судді Гулевець О.В.

Ухвалою суду від 09.11.2021 заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про відвід судді Гулевець О.В. від розгляду справи № 910/12499/21 передано для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розгляд відводу розподілено судді Усатенко І.В.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про відвід судді, суд дійшов висновку про її необґрунтованість з огляду на наступне.

Заява про відвід судді обґрунтована тим, що електронний примірник ухвали Господарського суду м. Києва від 13.10.2021 у справі №910/12499/21 створено в АСДС та підписано КЕП судді через 5 днів після дати постановлення ухвали та надісланий до ЄДРСР на шостий день.

Також, заявник вважає, що у судді наявні особисті мотиви для об`єднання у своєму провадженні позовних заяв Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів", що суперечить принципам судочинства.

Однак, наведені у заяві про відвід судді обґрунтування не підтверджують наявності обставин, що можуть викликати сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Як встановлено вище, ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.10.2021 об`єднано в одне провадження справи №910/12499/21, №910/15565/21, №910/16068/21, присвоєно об`єднаній справі № 910/12499/21.

Повний текст вказаної ухвали суду було складено 13.10.2021, електронний примірник ухвали створено та надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень 18.10.2021, як зазначено у листі Господарського суду м. Києва від 05.11.2021 про надання інформації.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

У контексті означеного суд вважає за необхідне звернути увагу, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 4 ст. 116 ГПК України).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 1191-р "Про перенесення робочих днів у 2021 році", робочий день 15 жовтня (п`ятниця) перенесено на суботу 23 жовтня.

Таким чином, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України № 1191-р від 30.09.2020 "Про перенесення робочих днів на 2021 рік" та положення ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, 18.01.2021 є першим робочим днем після виготовлення та підписання ухвали Господарського суду м. Києва від 13.10.2021.

За приписами частини 2 та 3 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Положеннями статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас, викладені в заяві про відвід судді доводи Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про відвід судді Гулевець О.В. від розгляду справи №910/12499/21, не можуть бути підставою для відводу в розумінні процесуального законодавства згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України та не підтверджують упередженість чи необ`єктивність судді при розгляді даної справи та не свідчать про наявність підстав, передбачених ст.ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, для відводу судді від розгляду справи №910/12499/21.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Частиною 4 статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З поміж іншого, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справи, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд наголошує на тому, що усі процесуальні рішення при розгляді справи приймаються судом виключно з метою справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору. Суд при цьому запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Окрім того, твердження заявника про наявність особистих мотивів для об`єднання у провадженні позовних заяв Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" зводяться до незгоди з процесуальним рішенням судді, в контексті задоволення заяви про об`єднання справ в одне провадження, що, з огляду на імперативні приписи ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Таким чином, розглянувши заяву про відвід судді Гулевець О.В. від розгляду справи № 910/12499/21, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не можуть бути, в розумінні процесуального Закону, підставою для відводу судді Гулевець О.В. від розгляду справи.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про відвід судді Гулевець О.В. від розгляду справи № 910/12499/21відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Суддя Усатенко І.В.