ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021м. ДніпроСправа № 904/6544/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик", м. Яготин Яготинського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Карго", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 92 114 грн. 40 коп. за договором на транспортно-експедиційного обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 29.03.2021 № 28

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 13.07.2021 № 13.07.2021/1, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Карго" заборгованість за надані послуги в сумі 92 114 грн. 40 коп., відповідно до умов договору на транспортно-експедиційного обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 29.03.2021 № 28

Позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 26.07.2021 завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Станом на 10.11.2021 поштове повідомлення про вручення відповідачу копії ухвали від 26.07.2021 на адресу суду не поверталося.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підтвердження направлення відповідачу ухвали суду від 26.07.2021 до матеріалів справи долучені належним чином засвідчена копія реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Дніпропетровській області з повідомленням від 28.07.2021 № 415 та витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відповідно до якого станом на 10.11.2021 на сайті наявна інформація про вручення відправлення № 370 адресату 30.08.2021.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, господарським судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, враховуючи тривале перебування судді Рудь І.А. на лікарняному, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ексім Карго" (експедитора) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (перевізник (експедитор) укладено договір на транспортне-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні № 28 (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1. якого перевізник доставляє заявлені у транспортній заявці, яка є невід`ємною частиною договору, експедитором вантажі, а експедитор оплачує послуги перевізника на узгоджених нижче умовах.

Згідно з п. 1.3. договору факсимільна чи електронна копії заявок прирівнюються до оригіналу. Відсутність письмового підтвердження чи відмови від заявки будуть вважатися згодою з умовами, маршрутами та строками доставки, зазначеними у заявці експедитора.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що оплата за перевезення вантажу здійснюється протягом 10-14 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів: ТТН/CMR, рахунку-фактури, акта надання послуг. У разі не надання перелічених документів експедитор має право не здійснювати оплату послуг до моменту надання необхідних документів.

Вартість послуг перевізника зазначену підтвердженій заявці (п. 4.2. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору валютою платежу за даним договором є українська гривня, якщо у заявці не зазначене інше. Оплата здійснюється у будь-якій формі, що не заборонена чинним законодавством України.

Згідно з п. 8.1.договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, та діє до 31 грудня 2021.

Якщо після закінчення строку дії договору жодна зі сторін у семиденний строк не повідомить про його розірвання, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах на один рік.

У п. 8.5. договору сторони домовилися, що у разі виникнення протиріч між умовами, зазначеними у даному договорі та умовами, зазначеними у заявках, що є невід`ємною частиною договору, пріоритет будуть мати умови, вказані у заявках.

29.03.2021 сторонами складена та підписана заявка № 1 на транспортне-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні, в якій сторони погодили, умови перевезення вантажу за маршрутом Київ (Україна) 20495 Albiztur (Іспанія) та у п. 15 заявки визначили, що сума та форма оплати вартості перевезення складає 28 000 євро по курсу НБУ на день завантаження, по отриманню оригіналів документів протягом 5 банківських днів (а.с. 14).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу обумовлені договором та вказаною заявкою транспортно-експедиційні послуги та направив на адресу відповідача оригінали рахунку на оплату № 1439 від 15.04.2021 на суму 92 114 грн. 40 коп., акту надання послуг № ОУ-00001439 від 15.04.2021, CMR та копію електронної податкової накладної з квитанцією про реєстрацію, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та накладною Укрпошти від 17.06.202021 (а.с. 19).

В порушення взятих на себе договірних зобов`язань відповідач надані позивачем послуги не оплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 92 114 грн. 40 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 05.07.2021 № 05/07/2021/1, в якій вимагав у строк сплатити борг у розмірі 92 114 грн. 40 коп. (а.с. 20, 21-22).

Як встановлено судом, відповіді ТОВ «Ексім Карго» на вказану претензію матеріали справи не містять.

На час розгляду справи доказів оплати спірної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору на транспортно-експедиційне обслуговування, факт надання послуг, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати вартості наданих послуг.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Правовідносини перевезення вантажів та їх експедирування врегульовані главою 32 Господарського кодексу України, главами 51, 65 Цивільного кодексу України, Законом України "Про транспорт", Статутом автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 27.06.1969р. №401, Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", а також Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедитування, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ст. 316 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем виконані умови договору в частині надання відповідачу транспортно-експедиційних послуг за спірною заявкою та направлено на адресу останнього оригінали документів, визначені п. 4.1.договору.

В порушення умов договору, відповідач у визначений п. 15 заявки строк не здійснив оплату вартості наданих позивачем послуг, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

При цьому судом враховано, що з огляду на умови п. 15 заявки та дату направлення відповідачу оригіналів документів, станом на час прийняття рішення у даній справі строк оплати спірних послуг на суму 92 114 грн. 40 коп. є таким, що настав.

Також за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerate-chart?cn%5B%5D=EUR&startDate=07.04.2021&endDate=10.11.2021 судом перевірено офіційний валютний курс НБУ євро до гривні на дату завантаження 07.04.2021 та встановлено, що вартість перевезення позивачем розрахована вірно.

Отже, судом встановлено, що факт належного надання позивачем послуг за наявною в матеріалах заявкою до договору підтверджується належними доказами та відповідачем не спростовано, строк оплати наданих позивачем послуг є таким, що настав, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 92 114 грн. 40 коп. визнаються судом обґрунтованими.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов`язання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 92 114 грн. 40 коп. заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Карго" (49051, м. Дніпро, вул.. Осіння, буд. 2Ж, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (07700, Київська область, Яготинський район, м. Яготин, вул.. Філатова, буд. 112, ) 92 114 грн. 40 коп. (дев`яносто дві тисячі сто чотирнадцять грн. 40 коп.) основного боргу, 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 10.11.2021

Суддя І.А. Рудь