ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2021 р. м. Київ Справа №911/1799/21

За позовом Комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (01140, Київська обл., Бучанський район, с. Білогородка, вул. Володимирська, 33)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія перший парковий» (08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Тернівська, буд. 2-А)

про стягнення 499509,42 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

Від позивача: не з`явились

Від відповідача: не з`явились

обставини справи:

Комунальне підприємство «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом, заявивши вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія перший парковий» (далі відповідач) 499509,42 грн, з яких 452680,60 грн основного боргу, 9848,88 грн 3% річних та 36979,94 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про вивезення рідких нечистот від 22.02.2018 №22-02/18 щодо здійснення повного розрахунку за отримані послуги у строк, визначений договором.

Разом з позовною заявою Комунальне підприємство «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія перший парковий», виявлені в усіх установах банків, в межах суми поданого позову та судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2021 №911/1799/21 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія перший парковий» про стягнення 499509,42 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2021 відкрито провадження у справі № 911/1799/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 29.07.2021, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

29.07.2021 підготовче засідання у справі №911/1799/21 відкладено на 19.08.2021, про що Господарським судом Київської області на місці без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання.

У підготовчому засіданні 19.08.2021, вчинивши всі передбачені процесуальним законодавством дії за ст. 182-183 Господарського процесуального кодексу України, суд на місці без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження у справі №911/1799/21 та призначення справи до судового розгляду по суті на 09.09.2021, про що повідомлено відповідача ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2021 в порядку ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

09.09.2021 сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить наявна в матеріалах справи №911/1799/21 розписка від 19.08.2021, відповідно до якої представника позивача повідомлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідач жодного разу в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, відповідно заявлені до нього вимоги не заперечив та не спростував.

Вчинення судом процесуальних дій 29.07.2021, 19.08.2021 та 09.09.2021 відбувалося за відсутності у засіданнях, зокрема, представника відповідача в порядку приписів ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.183, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач вважається належним чином повідомленим про факт заявлення до нього позовних вимог і прийняття судом до розгляду позовної заяви з позовними вимогами до нього, а також про дату, час і місце розгляду справи, адже процесуальні документи направлялися за його місцезнаходженням своєчасно та в установленому законодавством порядку, незважаючи на те, що поштове відправлення №317 (ухвала Господарського суду Київської області від 22.06.2021) повернулося до суду через закінчення термінів його зберігання відділенням поштового зв`язку, а поштові відправлення №290 (ухвала Господарського суду Київської області від 29.07.2021), №696 (ухвала Господарського суду Київської області від 19.08.2021) відповідачу під час доставки не вручені, про що свідчать дані трекінгів з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

Крім того, щодо належного повідомлення відповідача суд зазначає таке.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч.3 ст.120 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду у даній справі, зокрема, про відкриття провадження у справі.

Щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи суд наголошує, що згідно з ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у справі №911/1799/21 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлявся про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, спір підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 22.02.2018 Комунальне підприємство «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка», в якості виконавця, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія перший парковий», в якості споживача, уклали договір №22-02/18 про вивезення рідких нечистот від 22.02.2018 (далі - договір), за яким виконавець зобов`язується надавати послуги з вивезення рідких нечистот для Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія перший парковий», що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Тернівська, буд. 2-А, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.1. договору виконавець надає споживачеві послуги з вивезення рідких нечистот.

Згідно з п.4.1. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Платежі вносяться не пізніше ніж до 10 числа періоду, що настає за розрахунковим на підставі рахунку та акту здачі прийняття робіт (послуг) (п.4.2. договору).

Як зазначено у п.5.2.1. договору споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк наданні йому послуги з вивезення нечистот.

Відповідно до п.7.1.1. договору споживач несе відповідальність згідно із законом і цим договором за несвоєчасне внесення плати за послуги та невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом (п.7.1.2. договору).

Згідно з п.11.1. договору даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018. Якщо жодна зі сторін за 10 днів до закінчення терміну договору не повідомить іншу сторону у письмовій формі про його розірвання, термін дії договору буде автоматично продовжуватися на кожний наступний календарний рік.

На виконання умов договору позивач за період з 22.02.2018 по 13.12.2019 надав відповідачу послуги, в підтвердження чого до позову додані копії актів здачі-приймання робіт №157 від 28.02.2018 на суму 13500,00 грн, №162 від 28.02.2018 на суму 26880,00 грн, №238 від 31.03.2018 на суму 19000,00 грн, №239 від 31.03.2018 на суму 37320,00 грн, №322 від 30.04.2018 на суму 4500,00 грн, №320 від 30.04.2018 на суму 29880,00 грн, №400 від 31.05.2018 на суму 3400,00 грн, №398 від 31.05.2018 на суму 35760,00 грн, №479 від 30.06.2018 на суму 4000,00 грн, №477 від 30.06.2018 на суму 27048,00 грн, №558 від 31.07.2018 на суму 41232,00 грн, №634 від 31.08.2018 на суму 29280,00 грн, №715 від 30.09.2018 на суму 720,00 грн, №831 від 31.10.2018 на суму 17088,00 грн, №916 від 30.11.2018 на суму 43344,00 грн, №1007 від 31.12.2018 на суму 38976,00 грн, №ОУ-0000068 від 31.01.2019 на суму 41064,00 грн, ОУ-0000153 від 28.02.2019 на суму 49810,00 грн, ОУ-0000233 від 31.03.2019 на суму 37230,00 грн, ОУ-0000257 від 31.03.2019 на суму 22610,00 грн, ОУ-0000316 від 30.04.2019 на суму 58276,00 грн, ОУ-0000399 від 31.05.2019 на суму 66708,00 грн, ОУ-0000528 від 30.06.2019 на суму 14994,00 грн, ОУ-0000529 від 09.07.2019 на суму 48756,00 грн, ОУ-0000613 від 22.07.2019 на суму 45492,00 грн, ОУ-0000615 від 31.07.2019 на суму 61524,00 грн, ОУ-0000702 від 31.08.2019 на суму 38556,00 грн, ОУ-0000758 від 30.09.2019 на суму 9310,60 грн, ОУ-0000770 від 08.10.2019 на суму 52836,00 грн, ОУ-0000874 від 11.11.2019 на суму 57528,00 грн, ОУ-0000987 від 13.12.2019 на суму 44472,00 грн.

Відповідно до умов договору, виставлених позивачем рахунків на оплату та актів здачі-приймання робіт позивач надав послуги відповідачу на загальну суму 976094,60 грн.

В свою чергу, відповідачем частково здійснено оплату наданих позивачем послуг на загальну суму 523414,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунках позивача, відкритих у ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Альфа-Банк» та АТ КБ «ПриватБанк», від 28.02.2018 на суму 13500,00 грн, від 07.03.2018 на суму 26880,00 грн, від 21.03.2018 на суму 19000,00 грн, від 13.04.2018 на суму 37320,00 грн, від 05.05.2018 на суму 29880,00 грн, від 15.06.2018 на суму 3400,00 грн, від 13.07.2018 на суму 6520,00 грн, від 20.07.2018 на суму 27048,00 грн, від 26.07.2018 на суму 1260,00 грн, від 06.08.2018 на суму 2520,00 грн, від 06.09.2018 на суму 50000,00 грн, від 25.09.2018 на суму 8000,00 грн, від 10.10.2018 на суму 30000,00 грн, від 18.10.2018 на суму 720,00 грн, від 19.10.2018 на суму 30000,00 грн, від 25.10.2018 на суму 840,00 грн, від 08.11.2018 на суму 17088,00 грн, від 06.02.2019 на суму 5000,00 грн, від 14.02.2019 на суму 10000,00 грн, від 23.03.2019 на суму 4625,00 грн, від 15.05.2019 на сусму 25235,00 грн, від 22.08.2019 на суму 10000,00 грн, від 30.08.2019 на суму 20000,00 грн, від 09.09.2019 на суму 1100,00 грн, від 10.09.2019 на суму 18830,00 грн, від 16.09.2019 на суму 20000,00 грн, від 24.09.2019 на суму 10000,00 грн, від 25.09.2019 на суму 10000,00 грн, від 30.09.2019 на суму 3000,00 грн, від 01.10.2019 на суму 10000,00 грн, від 02.10.2019 на суму 7000,00 грн, від 07.10.2019 на суму 2000,00 грн, від 08.10.2019 на суму 7375,00 грн, від 13.10.2019 на суму 8000,00 грн, від 31.10.2019 на суму 573,00 грн, від 02.12.2019 на суму 3000,00 грн, від 06.02.2020 на суму 5000,00 грн, від 21.02.2020 на суму 11000,00 грн, від 22.05.2020 на суму 5000,00 грн, від 26.05.2020 на суму 5000,00 грн, від 01.06.2020 на суму 3700,00 грн, від 14.09.2020 на суму 10000,00 грн, від 16.09.2020 на суму 4000,00 грн.

За твердженням позивача, станом на дату подання позову від відповідача оплат на виконання умов договору та погашення залишку боргу не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи позивач направляв відповідачу претензію вих. №121/01-20 від 22.01.2020 про погашення заборгованості, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідач оплату за надані послуги за договором №22-02/18 від 22.02.2018 про вивезення рідких нечистот в повному обсязі та своєчасно не здійснив, чим порушив умови договору, позивач просить суд стягнути на свою користь 452680,60 грн основного боргу, 9848,88 грн 3% річних та 36979,94 грн інфляційних втрат.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В установлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву відповідач не представив доказів належного виконання обов`язку з оплати наданих позивачем послуг за договором, так само як і доказів відсутності заявлених до стягнення суми основного боргу або ж доказів її перерахування на користь позивача.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором в повному обсязі та своєчасно не виконав, сума основного боргу відповідачем в повному обсязі не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми 452680,60 грн основного боргу підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 9848,88 грн та суму інфляційних витрат у розмірі 36979,94 грн за період з 16.09.2020 по 07.06.2021 у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже було встановлено судом, відповідно до умов договору споживач (відповідач) несе відповідальність згідно із законом і цим договором за несвоєчасне внесення плати за послуги (п.7.1.1. договору) та невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом (п.7.1.2. договору).

Перевіривши проведений позивачем розрахунок, суд вважає, що здійснений позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 9848,88 грн та інфляційних втрат у розмірі 36979,94 грн відповідає вказаним нормам законодавства, умовам договору та обставинам справи, враховує дати виникнення зобов`язань по оплаті наданих послуг та дати і суми часткових оплат, а тому вимоги в цій частині позову є правомірними, доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, суд вважає за доцільне послатися на норми процесуального законодавства, які, серед іншого, передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України). Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч.2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У ч.3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 452680,60 грн основного боргу, 9848,88 грн 3% річних та 36979,94 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими, отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на задоволення позову, витрати зі сплати судового збору у розмірі 7492,65 грн покладаються на відповідача відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія перший парковий» про стягнення 499509,42 грн, з яких 452680,60 грн основного боргу, 9848,88 грн 3% річних та 36979,94 грн інфляційних втрат, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія перший парковий» (08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Тернівська, буд.2-А, ідентифікаційний код 39127744) на користь Комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Володимирська, 33, ідентифікаційний код 30367834) 452680 (чотириста п`ятдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) грн 60 коп. основного боргу, 9848 (дев`ять тисяч вісімсот сорок вісім) грн 88 коп. 3% річних, 36979 (тридцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 94 коп. інфляційних втрат та 7492 (сім тисяч чотириста дев`яносто дві) грн 64 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, передбачених ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у строк, визначений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням пп.17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 08.11.2021.

Суддя О.О. Третьякова