ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"21" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1569/21
Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О.
за участю секретаря Гарбуз Л.В.
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут»,
м. Київ
до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради, смт. Красятичі Поліського району Київської області
про стягнення 240 855,94 грн.
від позивача: Кислощук Я.С., адвокат, довіреність № 456 від 30.12.2020;
від відповідача: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням господарського суду Київської області від 01.10.2021 у справі № 911/1569/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» були задоволені частково; присуджено до стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» 239 095,43 грн. заборгованості, 194,08 грн. пені, 240,22 грн. 3 % річних, 497,14 грн. інфляційних нарахувань та 3 600,40 грн. судового збору; в іншій частині в позові відмовлено.

07.10.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021) про ухвалення додаткового рішення про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/1569/21.

В обґрунтування відповідної заяви позивач, посилаючись на те, що в ході розгляду справи № 911/1569/21 з метою захисту інтересів позивача та отримання правової допомоги, позивач звертався до Адвокатського об`єднання «Гарант Груп», на підтвердження чого надав суду відповідні докази, а саме: Договір про надання правової допомоги № 38SKVz2334-17 від 30.11.2017, Додаткова угода № 9 від 30.12.2020, Додаткова угода № 24 від 28.05.2021, Звіт про фактично надані послуги від 01.10.2021, Акт надання послуг від 01.10.2021, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою суду від 12.10.2021 розгляд заяви № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021) призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.10.2021.

Представник заявника (позивач) в судовому засідання 21.10.2021 підтримав подану суду заяву № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021) та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання 21.10.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень з приводу заяви, яка підлягає розгляду до суду не надіслав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час розгляду заяви № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021), про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення щодо ухвали суду від 12.10.2021.

Розглянувши в судовому засіданні заяву № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про ухвалення додаткового рішення про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1569/21, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Разом з цим, розглянувши заяву № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», суд відзначає наступне.

Так, звертаючись із заявою, позивач просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 911/1569/21 про стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» 22 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своєї заяви, заявник вказує на те, що 01.10.2021 господарським судом Київської області прийнято рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» були задоволені частково; присуджено до стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» 239 095,43 грн. заборгованості, 194,08 грн. пені, 240,22 грн. 3 % річних, 497,14 грн. інфляційних нарахувань та 3 600,40 грн. судового збору.

Водночас, заявник у своїй заяві зазначає про те, що в судовому засіданні 01.10.2021 при проголошенні рішення у справі № 911/1569/21, було не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні 21.10.2020 представник позивача не заперечував проти того, що до закінчення судових дебатів в засіданні суду 01.10.2021 останнім таких заяв зроблено не було, однак стверджував про те, що обставини щодо орієнтовного розрахунку понесених судових витрат на правничу допомогу викладено позивачем у позовній заяві.

Однак, такі твердження позивача оцінюються судом критично, оскільки при подані позовної заяви, позивачем було дотримано вимоги статті 162 Господарського процесуального кодексу України, за умовами якої позовна заява повинна містити, поміж іншого, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 3 п. 9).

При цьому суд зазначає, що відповідно до положень ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Разом з цим, з огляду на положення ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог у разі, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона не може подати докази з поважних причин.

Проте, відповідної заяви позивачем до закінчення судових дебатів у справі зроблено не було, тому відсутні підстави для прийняття судом до розгляду доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, доданих позивачем до заяви від 05.10.2021, поданої після ухвалення судового рішення.

Подана суду заява № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» навіть не містить посилань на ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а у заяві вказано про те, що під час проголошення рішення у справі № 911/1569/21 судом не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки, як зазначає позивач, в судовому засіданні 01.10.2021 судом не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд вирішує питання про судові витрати на професійну правничу допомогу на підставі доказів, які були наявні в матеріалах справи на час ухвалення судового рішення у справі № 911/1569/21. В матеріалах справи 911/1569/21 на час ухвалення рішення від 01.10.2021 відсутні докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, з огляду на положення ст. 124 Господарського процесуального кодексу України та ст. 224 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у покладенні на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 500,00 грн.

На підстави викладеного та керуючись ст. ст. 73-74, 86, 123, 126, 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

В задоволені заяви № 0510/21 від 05.10.2021 (вх. № 23437/21 від 07.10.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1569/21 відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення підписано - 08.11.2021.

Суддя О.О. Христенко