РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2021Справа № 910/12353/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Шарай Тетяни Михайлівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грізнес»

про стягнення 102 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Шарай Тетяна Михайлівна (надалі - ФОП Шарай Т.М.) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грізнес» (надалі - ТОВ «Грізнес») про стягнення 102 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати наданих на підставі договору на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та внутрішньому сполученні №29/12-1 від 29.12.2020 послуг, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 102 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала направлена на адресу місцезнаходження ТОВ «Грізнес» поштовим відправлення за №212, проте відправлення повернулось до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Судом повторно направлено на адресу місцезнаходження ТОВ «Грізнес» копію ухвали про відкриття провадження у справі від 03.08.2021 поштовим відправлення за №040, в той же час, відправлення черговий раз повернулось до суду, вже із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вказані відправлення були направлені за офіційною адресою місцезнаходження відповідача, яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим відповідачем, а відтак, неотримання відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою відповідача, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 03.08.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Натомість, відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

29.12.2020 між ФОП Шарай Т.М. (експедитор) та ТОВ «Грізнес» (замовник) було укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та внутрішньому сполученні №29/12-1 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого замовник замовляє, а експедитор надає послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по організації таких перевезень.

Згідно з п. 1.3 Договору конкретні умови кожного замовлення зазначаються у заявці замовника і узгоджуються з експедитором.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що підтвердженою вважається заявка, підписана представниками сторін і скріплена печатками (штампами) замовника і експедитора. Підтверджена заявка обов`язкова для виконання сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі на умовах 100%-ої попередньої оплати послуг у день завантаження автомобіля на підставі рахунку-фактури, переданого експедитором замовнику за допомогою факсимільного зв`язку, з наступним наданням експедитором оригіналу рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу та акта наданих послуг (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору якщо умови оплати зазначені у заявці, інші, ніж у п. 4.1 договору, оплата повинна бути здійснена на умовах заявки.

На виконання умов Договору між сторонами складені та погоджені заявки від 26.01.2021 та від 03.02.2021, за якими позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується міжнародними товаротранспортними накладними CMR704165 та CMR704166, а також підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000082 від 04.02.2021 та №ОУ-0000203 від 13.02.2021.

За умовами заявки від 26.01.2021 вартість перевезення складає 54 000,00 грн., які сплачуються шляхом безготівкового переказу на розрахунковий рахунок на розмитненні.

Із змісту заявки від 03.02.2021 вбачається, що сторонами погоджена вартість перевезення у розмірі 48 000,00 грн. шляхом безготівкового переказу на розрахунковий рахунок по оригіналам документів.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих на підставі Договору транспортних послуг, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 102 000,00 грн.

Договір є договором транспортного експедирування, а тому права та обов`язки сторін визначаються, в тому числі, положеннями глави 65 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України та Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Матеріалами справи підтверджується (заявки від 26.01.2021 та від 03.02.2021) погодження між сторонами умов перевезень вантажу, які виконано позивачем, що підтверджується міжнародними товаротранспортними накладними CMR704165 та CMR704166.

Послуги, надані за заявками від 26.01.2021 та від 03.02.2021, прийняті відповідачем без заперечень та зауважень, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000082 від 04.02.2021 та №ОУ-0000203 від 13.02.20214.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

За приписами ч. 3 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» істотними умовами договору транспортного експедирування є, зокрема, розмір плати експедитору.

Надані позивачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та товарно-транспортні накладні підтверджують факт здійснення господарських операцій з надання відповідачу послуг перевезення вантажу на підставі Договору.

За твердженням позивача, документи, які визначені умовами Договору як документи необхідні для оплати наданих позивачем послуг направлені поштовим перевізником ТОВ «Нова Пошта» за експрес-накладною №5533 від15.03.2021 і таке відправлення отримане адресатом 17.03.2021, що не заперечується відповідачем.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та умов про вартість перевезення і порядок розрахунків кожної заявки до Договору заборгованість відповідача по сплаті за надані позивачем на підставі Договору послуги становить 102 000,00 грн., а строк виконання грошового зобов`язання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 102 000,00 грн. за надані на підставі Договору послуги. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТОВ «Грізнес» на користь ФОП Шарай Т.М. заборгованості у розмірі 102 000,00 грн.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн., а також 4 000,00 грн. в якості відшкодування гонорару успіху, який має бути сплачений позивачем.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про правову допомогу від 19.07.2021, укладений між адвокатом Лозою В.М. та ФОП Шарай Т.М., акт приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2021 та квитанцію до прибуткового касового ордера №09-07 від 23.07.2021.

Судом встановлено, що 19.07.2021 між адвокатом Лозою В.М. (повірений) та ФОП Шарай Т.М. (довіритель) було укладено договір про правову допомогу, відповідно п. 1.1 якого за цим договором повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у стягненні коштів з ТОВ «Грізнес». З цією метою, здійснити огляд, вивчення та попередню правову оцінку доказів за їх місцезнаходженням (4 год.); провести заходи досудового врегулювання, шляхом проведення переговорів на предмет проведення боргу (0,5 год.); підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (10 год.); провести арифметичні розрахунки (0,5); вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та забезпечення виконання судового рішення (5 год.).

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 11 000,00 грн.

Згідно з п. 2.2 договору про правову допомогу від 19.07.2021 розрахунок здійснюється в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви.

При задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 4 000,00 грн. (п. 2.3 договору про правову допомогу від 19.07.2021).

Суд відзначає, що наданий позивачем акт приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2021 не відноситься до договору про правову допомогу від 19.07.2021, оскільки складений раніше ніж сам договір, а його зміст містить посилання на інший договір та послуги з надання правової допомоги по стягненню коштів з іншого боржника, у зв`язку з чим суд не приймає такий акт в якості доказу прийняття ФОП Шарай Т.М. послуг з правової допомоги пов`язаних із стягненням заборгованості у даній справі.

В той же час, умовами договору про правову допомогу від 19.07.2021 визначено перелік наданих за ним послуг, які оплачуються в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви, а також погоджено розмір винагороди за надані повіреним послуги.

Виходячи з того, що ФОП Шарай Т.М. сплачено адвокату Лозі В.М. 11 000,00 грн. винагороди, що підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордера №09-07 від 23.07.2021, та в матеріалах справи не міститься жодного заперечення щодо наданих за договором про правову допомогу від 19.07.2021 послуг суд вважає такі послуги прийнятими ФОП Шарай Т.М. без зауважень.

Повноваження адвоката Лози Віктора Миколайовича підтвердженні ордером серії ВО №1019877 від 23.07.2021 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008.

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Лозою В.М. професійної правничої допомоги ФОП Шарай Т.М. в межах даної справи на суму 11 000,00 грн.

Стосовно гонорару успіху у розмірі 4 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Таким чином не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд дійшов висновку, що в частині стягнення «гонорару успіху» в розмірі 4 000,00 грн. такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування «гонорару успіху» за рахунок відповідача.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Шарай Тетяни Михайлівни задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грізнес» (03127, м. Київ, пр. Голосіївський, будинок 132; ідентифікаційний код 42740902) на користь Фізичної особи-підприємця Шарай Тетяни Михайлівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 102 000 (сто дві тисячі) грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий