ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. Справа№ 910/4204/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Ткаченка Б.О.

Владимиренко С.В.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства "Транс Логістик"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 15.06.2021

у справі №910/4204/21 (суддя - Ковтун С.А.)

за позовом Приватного підприємства "Транс Логістик"

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-

страхова компанія"

про стягнення 194 675, 56 грн

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Транс Логістик» (надалі - ПП «Транс Логістик», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відповідач) про стягнення 194 675,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту №078999/920/190001043 від 16.07.2019 (надалі - Договір), оскільки останній відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком (пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) автомобіля MAN TGМ 18.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що позивачем не надано для огляду транспортний засіб, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до положень підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/4204/21 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив із того, що відповідно до підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору та Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених головою правління акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 31.03.2009 та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 за реєстраційним номером 0690302, зі змінами та доповненнями, що зареєстровані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за реєстраційним № 0613106 від 16.04.2013 (надалі - Правила страхування) відсутність акту огляду транспортного засобу, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування транспортного засобу є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/4204/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Розгляд апеляційної скарги здійснювати у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутність доказів проведення огляду транспортного засобу MAN TGМ 18.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 після його пошкодження у ДТП, що трапилась 17.10.2020, не може бути підставою для невиконання обов`язку щодо виплати страхового відшкодування позивачу, як власнику вказаного застрахованого автомобіля.

Скаржник у апеляційній скарзі звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що підписавши Договір та Додаток № 14 від 11.11.2019 до Договору, в якому визначається страхова сума для транспортного засобу MAN TGМ 18.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач здійснив всі необхідні заходи на встановлення технічного стану вказаного автомобіля та погодився на визначену страхову суму.

Як зазначає скаржник, акт огляду транспортного засобу не є документом, який страхувальник має подати для виплати страхового відшкодування, оскільки такий акт складається самим страховиком після надання страхувальником для огляду транспортного засобу при укладенні договору страхування. При цьому, саме на страховика відповідно до пункту 11.4.6 Договору покладено обов`язок провести огляд застрахованого автомобіля, який останній реалізує самостійно або із залученням спеціалізованої компанії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 апеляційну скаргу ПП «Транс Логістик» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя-доповідач) - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Шапран В.В.

Судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів, є судом, встановленим законом, про що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема, у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/4204/21 за апеляційною скаргою ПП «Транс Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 та призначено апеляційну скаргу до розгляду у судовому засіданні на 31.08.2021.

Роз`яснено право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено сторонам строк для подання пояснень або заперечень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Відповідач, скориставшись своїм правом, визначеним ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення із наступних підстав.

Як зазначає відповідач, обов`язок щодо надання транспортного засобу для огляду страховій компанії при укладенні договору страхування покладений на страхувальника, тобто позивача. Такий обов`язок чітко закріплений у Правилах страхування, а наслідком його невиконання згідно пункту 16.1.11 Договору є право страховика відмовити у виплаті за шкоду, завдану транспортному засобу, який не був наданий для огляду. Водночас, законодавством не вимагається здійснення огляду транспортного засобу для визначення страхової суми, а тому визначення у Договорі такої суми не є доказом проведення страховиком огляду застрахованого автомобіля.

Також відповідач звертає увагу на неможливість встановлення розміру дійсної шкоди, спричиненої для застрахованого автомобіля внаслідок ДТП, та розміру страхового відшкодування без надання позивачем транспортного засобу для огляду.

20.08.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо окремих питань, які стосуються апеляційного розгляду.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Зубець Л.П. на лікарняному, судове засідання, призначене на 31.08.2021, не відбулося.

У зв`язку з перебуванням суддів Мартюк А.І., Шапрана В.В., які входять до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 для подальшого розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Ткаченко Б.О., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 прийнято справу №910/4204/21 за апеляційною скаргою ПП "Транс Логістик" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів та призначено апеляційну скаргу до розгляду у судовому засіданні на 02.11.2021.

У судове засідання 02.11.2021 з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання 02.11.2021 повноважних представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв/клопотань до суду апеляційної інстанції не подавав.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що відповідач був належно повідомлений про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 02.11.2021 представник скаржника (позивача) надав колегії суддів пояснення по суті спору, у яких доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити скаргу, скасувати рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на, які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи, надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У судовому засіданні 02.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 09.07.2019 шляхом узгодження розбіжностей між ПП «Транс Логістик» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було досягнуто згоди щодо всіх умов Договору, основний текст якого датований 16.07.2019. Дата підписання протоколу розбіжностей (09.07.2019) є моментом досягнення згоди між сторонами з усіх істотних умов та є моментом укладення Договору відповідно до ст.ст. 638, 640 Цивільного кодексу України.

Пунктом 10 частини І Договору сторони передбачили, що строк дії Договору розпочинається з 00.00 год 18.07.2019 та закінчується о 24.00 год 17.07.2020, тобто встановили, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, що узгоджується з приписами ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3.1 Договору предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним у частині І Договору наземним транспортним засобом (надалі - ТЗ), та стаціонарно встановленим на ньому обладнанням (надалі - ДО). Страхувальником за Договором є ПП «Транс Логістик», а страховиком - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Частина І містить умову про те, що застраховані транспортні засоби визначаються у додатку 1 до Договору.

Так, до переліку застрахованих транспортних засобів у додатку 14 до Договору від 11.11.2019 сторонами включений транспортний засіб (автомобіль) «MAN TGМ 18.250», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . У вказаному додатку зазначено, що період дії Договору щодо включених до нього транспортних засобів складає 16.11.2019 - 16.11.2020.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, уклавши додаток 14 до Договору, сторони щодо наведених у ньому транспортних засобів змінили строк дії Договору, продовживши його до 16.11.2020.

Відповідно до п. 1.1 Договору цей Договір укладений відповідно до чинного законодавства України, на умовах Правил страхування.

Сторони домовились, що в усіх випадках, не передбачених Договором, вони керуються Правилами страхування та чинним законодавством (пункт 22.2 Договору).

Із наведеного слідує, що крім умов Договору, правовідносини, що виникли між сторонами, також регулюються Правилами страхування.

Одним із ризиків, які є предметом страхування за Договором, є пошкодження ТЗ або ДО внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 4.1.1 п. 4.1 Договору в редакції протоколу розбіжностей).

17.10.2020 о 19 год 15 хв сталася ДТП за участю транспортного засобу «MAN TGМ 18.250», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.11.2020 у справі № 644/8512/20 особою винуватою у ДТП визнано ОСОБА_1 .

Відповідно до додатку 14 від 11.11.2019 до Договору страховою сумою для транспортного засобу «MAN TGМ 18.250», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є 1 800 000,00 грн.

20.10.2020 позивач повідомив відповідача про ДТП, яка може бути визнана страховим випадком, подавши відповідну заяву-повідомлення.

Відповідно до рахунку фактури № DNZ_TEF-2003838 від 21.10.2020, вартість робіт та запчастин, необхідних для ремонту транспортного засобу склала 194 675,56 грн.

Згідно з актом виконаних робіт № DNZ_TEF-2003838 від 19.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Технофорум» виконало роботи на загальну суму 194 675,56 грн.

12.03.2021 (невірне зазначення в листі року - 2020, вважається як технічна помилка) ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу з підстав, передбачених підпунктом 11.3.7 пункту 11.3 Договору та підпунктом 16.1.11 пункту 16.1 Договору, а саме через відсутність акту огляду транспортних засобів.

Вважаючи, що наведеними вище діями відповідач порушив права позивача на отримання страхового відшкодування за Договором, останній звернувся до місцевого господарського суду із даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову відмовлено.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ст. 6 Закону України "Про страхування").

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку (ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України передбачено, що, зокрема, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Так, одними із умов, які повинен містити договір страхування, є причини відмови у страховій виплаті (ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Частина 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачає, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

За приписами ч. 3 ст. 16 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (ч. 1 ст. 17 Закону України "Про страхування").

Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» були розроблені та зареєстровані в установленому законом порядку Правила страхування, які розміщені на офіційному сайті відповідача (https://upsk.com.ua/dbs.8.files/upload/file/214_final.pdf).

Як вже зазначалось, пунктом 1.1 Договору встановлено, що цей Договір укладений відповідно до чинного законодавства України, на умовах Правил страхування.

Відповідно до п. 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, оновленням чи зміною умов Договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

Згідно з п. 9.2.18 Правил страхування страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу страховика протягом дії договору страхування.

Разом з цим, за умовами, визначеними у розділі 16 Договору страховику (відповідачу) надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених у вказаному розділі Договору та Правилах страхування (підпункт 11.3.7 Договору).

Однією з таких підстав, згідно з підпунктом 16.1.11 пункту 16.1 Договору, є відсутність акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування транспортного засобу (підпункт в редакції протоколу розбіжностей).

Обґрунтовуючи необхідність складення акту огляду транспортного засобу на момент укладення Договору, відповідач свої доводи фактично зводить до того, що обов`язок надання транспортного засобу для огляду прямо передбачений Правилами страхування та мав бути реалізований при страхуванні транспортного засобу, перед укладенням договору. Відсутність акту огляду в силу пункту 16.1.11 Договору є наслідком відмови у виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів зауважує, що визначення відповідачем як страховиком за Договором страхової суми для транспортного засобу «MAN TGМ 18.250», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 1 800 000,00 грн та погодження такої суми страхувальником, що підтверджується додатком №14 від 11.11.2019 до Договору свідчить про прийняття вказаного автомобіля на страхування.

Таким чином, відповідач здійснив відповідні конклюдентні дії щодо прийняття до виконання зобов`язань зі страхування рухомого майна в непошкодженому стані, а тому посилання ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на неможливість визначення розміру завданого збитку у зв`язку з відсутністю акта огляду визнаються судом апеляційної інстанції неприйнятними.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для відмови у позові через відсутність акту огляду, завіреного підписом та печаткою страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування транспортного засобу з огляду на наступне.

Незважаючи на твердження відповідача про невиконання позивачем обов`язку надати автомобіль «MAN TGМ 18.250», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 для огляду та складення відповідного акту під час укладення договору страхування, позивач все одно визначив страхову суму для вказаного автомобіля.

Наведене вище свідчить про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Вказана доктрина застосовувалась Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17, а також у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 15.10.2020 у справі №904/5525/18 та від 28.04.2021 у справі №910/9351/20.

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності.

Справедливість, добросовісність та розумність є однією з основоположних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України).

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Згідно зі ст. 13 Цивільного кодексу України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

На переконання колегії суддів, дії відповідача, який, не здійснивши огляд транспортного засобу та не склавши відповідний акт (як це передбачено п. 8.3 Правил страхування), уклав Договір, вносив до нього зміни, отримував від позивача страхові платежі за вказаним Договором, здійснював страхові виплати по інших страхових випадках щодо цього ж транспортного засобу, а в подальшому стверджує про невиконання позивачем свого обов`язку з надання спірного автомобіля на огляд страховику та вказує, що дана обставина є підставою для невиплати страхового відшкодування, суперечать його попередній поведінці і є недобросовісними.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з п. 11.4.6 частини ІІ Договору саме на страховика покладений обов`язок протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку здійснити огляд пошкодженого ТЗ та/або вжити заходів для проведення незалежної експертизи.

Тому відсутність доказів проведення відповідачем огляду автомобіля «MAN TGМ 18.250», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 після його пошкодження у ДТП, що трапилась 17.10.2020, не може бути підставою для невиконання обов`язку виплатити страхове відшкодування ПП "Транс Логістик" як власнику вказаного застрахованого транспортного засобу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача, а відтак і про обґрунтованість позовних вимог.

Положеннями ст. 9 Закону України "Про страхування" визначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що за умовами частини І договору франшиза за страховим випадком ДТП становить 0,00 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті на користь позивача, становить 194 675, 56 грн.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами розгляду справи, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Транс Логістик" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/4204/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/4204/21 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40, ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного підприємства "Транс Логістик" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт Слобожанське, вул. Теплична, буд. 27-С, ідентифікаційний код 34307753) суму страхового відшкодування у розмірі 194 675 (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн 56 коп.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40, ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного підприємства "Транс Логістик" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт Слобожанське, вул. Теплична, буд. 27-С, ідентифікаційний код 34307753) 2 920 (дві тисячи дев`ятсот двадцять) грн 13 коп. судового збору за подачу позовної заяви та 4 380 (чотири тисячі триста вісімдесят) грн 20 коп. судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/4204/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 09.11.2021.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Б.О. Ткаченко

С.В. Владимиренко