СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Харків Справа № 904/1104/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В. , суддя Медуниця О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від прокуратури Кальницький А.В., прокурор Харківської обласної прокуратури на підставі службового посвідчення від 09.10.2020 №057337;

від відповідача Чаруковський Р.В., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 12.06.2020 серії ДН №5807) за довіреністю від 06.05.2021 №2138;

інші представники сторін у судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман, Донецька область (вх.№2974 Д/3), на рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2021 (дата складання рішення 06.09.2021, суддя Бокова Ю.В.) у справі №904/1104/21

за позовом: виконуючого обов`язки керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м. Синельникове, Дніпропетровська область, в інтересах держави в особі Межівської селищної ради, смт. Межова, Дніпропетровська область,

до відповідача: Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман, Донецька область,

про відшкодування збитків в розмірі 184 936,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Виконуючий обов`язки керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Межівської селищної ради звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування збитків в розмірі 184 936,00 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.08.2021 у справі №904/1104/21 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним:

- акт перевірки від 10.03.2020 містить детальний опис виявлених порушень з посиланням на відповідні вимоги законодавства, свідчить про порушення природоохоронного законодавства, тобто є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища;

- відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним як постійним лісокористувачем вчинялися дії, спрямовані на охорону і захист лісів, вживалися заходи з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території, у зв`язку з чим вина відповідача у незабезпеченні охорони та збереження лісових насаджень від незаконних рубок на підвідомчої йому території із земель лісового фонду доведена матеріалами справи;

- цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства несуть не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а і постійні лісокористувачі, які допустили протиправну бездіяльність щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, оскільки покладення відповідальності виключно на осіб, що безпосередньо здійснюють незаконне вирубування, та звільнення від юридичної відповідальності, як засобу державного примусу, лісокористувачів знівелює принцип невідворотності покарання за неналежну охорону ввіреного в їх користування лісового фонду та призведе до втрати найбільш дієвого механізму стимулювання стосовно самих лісокористувачів до належного виконання покладених на них обов`язків з охорони лісу;

- перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів в обґрунтування підстав для звернення його з позовом у даній справі для захисту інтересів держави, останнім належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення до суду.

Відповідач, Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця», з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2021 у справі №904/1104/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця» в обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на наступне:

- місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки наданий прокурором акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 10.03.2020 не є належним та допустимим доказом порушення відповідачем вимог Лісового кодексу України з огляду на відсутність інформації щодо типу перевірки, особу правопорушника, складення та ознайомлення з ним суб`єкта господарювання в особі відповідача;

- матеріали справи свідчать про те, що мав місце факт вчинення правопорушення (незаконне вирубування) невстановленими особами, однак вказана обставина не свідчить про бездіяльність відповідача з невиконання обов`язків як постійного лісокористувача; неналежна охорона лісу не є лісовим правопорушенням, яке тягне за собою матеріальну відповідальність

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач у відповідності до положень статті 89 Лісового кодексу України здійснює охорону і захист лісів, оскільки такими органами є державна лісова охорона, відповідні органи виконавчої влади, лісова охорона постійних лісокористувачів і власників лісів; у складі Акціонерного товариства «Українська залізниця» немає відповідного спеціалізованого підрозділу лісової охорони або іншої структурної одиниці з охорони лісу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2021 для розгляду справи №904/1104/21 визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Зубченко І.В., Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №904/1104/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька область» на рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2021 у справі №904/1104/21; призначено справу до розгляду на 02.11.2021 о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі засідань № 117; встановлено строк до 20.10.2021 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.

20.10.2021 від керівника Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відхилити, рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2021 залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції прокурор зазначає наступне:

- місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач у відповідності до ст. 17 Лісового кодексу України є постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладений обов`язок забезпечити охорону захисних насаджень на підвідомчій філії території; цивільно-правову відповідальність за порушення лісового господарства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну виробку лісів, а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає в протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних вирубок на підвідомчій їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку лісових насаджень третіми особами;

- посилання відповідача на невідповідність вимогам чинного законодавства акту про проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 10.03.2020 є необґрунтованими, оскільки вказаний акт містить фактичні дані про порушення природоохоронного законодавства, є чинним, не оскаржувався відповідачем, а відомості, зазначені у ньому, Акціонерним товариством «Українська залізниця» не спростовані належними та допустимими доказами;

- Акціонерним товариством «Українська залізниця» не доведено, що ним вживалися заходи, спрямовані на охорону і захист лісів, а також вжиття заходів для забезпечення охорони та забезпечення лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2021 у справі №904/1104/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Інші представники сторін у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, згідно державного акту на право постійного користування землею від 22.04.1999 № І-ДП № 000590, виданого головою Райпільської сільської Ради народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області, Управлінню Донецької залізниці/дільниця Чаплине-Ясинувате на території Райпільської сільської ради надано у постійне користування для цільового використання 223,200 га землі в межах згідно з планом землекористування.

Лісосмуга, яка розташована на території місцевості поблизу смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області, а саме - по ходу руху з смт. Межова в сторону с. Райполе Межівського району, надана у постійне користування ДП «Донецька залізниця» загальною площею 223,2000 га, теперішня назва якої Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», згідно Державного акту на право постійного користування землею серія І-ДП №000590 від 22.04.1999, для цільового використання, є державною власністю, про що свідчить лист Відділу у Межівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25.11.2020 № 31 531/109-20.

06.08.2019 приблизно о 12:48 до чергової частини Межівського відділу поліції від спеціалізованого підрозділу Акціонерного товариства «Українська залізниця» «Бахмутська дистанція захисних лісонасаджень» надійшло повідомлення про те, що на відрізку лісосмуги, розташованій в 25 мертах від дорожнього знаку «Новопідгороднє», що знаходиться поблизу с. Новопідгороднє Межівського району Дніпропетровської області, невідомі особи здійснюють незаконний випил дерев.

06.08.2019 слідчим СВ Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП у Дніпропетровській області у присутності понятих складений протокол огляду місця події за результатом якого виявлено стовбури дерев породи дуб, а також інші у кількості 16шт, які мають свіжі сліди зпилу у вигляді тирси, присутні сліду механічного випилу.

07.08.2019 слідчим відділенням Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП Дніпропетровської області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000084 від 06.03.2019 за фактом незаконної порубки лісу за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

10.03.2020 за фактом незаконної порубки дерев, відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області № 232-П від старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Колесниковим І.М. проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в рамках зазначеного кримінального провадження. За результатами перевірки складений акт про проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, за яким встановлено, що біля с. Новопідгороднє, в 25 метрах від знака «Новопідгороднє», Межівського району, Дніпропетровська область розташовані захисні лісові насадження, де було виявлено пошкодження зелених насаджень до ступеня припинення росту дерев у кількості 16 (шістнадцять) одиниць. Діаметр стовбурів пошкоджених дерев до ступеня припинення росту становить: 18,1 22,0 см 1 од.; 34,1 38,0 см 1 од.; 38,1 42,0 см 4 од.; 42,1 46,0 см 3 од.; 46,1 50 см 1 од.; 52 см 3 од.; 56 см 1 од.; 60 см 1 од.; 64 см. 1 од. Виявлено ознаки пошкодження механічним способом. Виходячи з морфологічних ознак дерева знаходились в задовільному санітарному стані. Особу, яка здійснила незаконну порубку дерев у ході досудового розслідування кримінального правопорушення не встановлено.

Відповідно до додатку до акту позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо вирубки дерев у захисних лісонасаджень, розташованих в 25 метрах від знаку «Новопідгороднє» Межівського району Дніпропетровської області від 10.03.2020 розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок пошкодження зелених насаджень до ступеня припинення росту у захисних лісонасаджень, розташованих в 25 метрах від знаку «Новопідгороднє» Межівського району Дніпропетровської області, становить 184 936,00 грн. Вказаний розрахунок проведено на підставі Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здерев`яніле стебло, до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 №541, додаток №1.

21.10.2020 Межівським відділенням поліції Синельниківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження від 06.03.2019 №0000280 на підставі ч.1 абз.14 ст. 284 КПК України.

23.11.2020 листом №04/43/2-1388вих-20 Синельниківською місцевою прокуратурою повідомлено Межівську селищну раду про те, що прокуратурою вивчається стан повноти відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Прокурором повідомлено, що згідно поданої до Межівського ВП Синельниківського ГУНП в Дніпропетровській області 06.08.2019 заяви структурного підрозділу «Бахмутська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Українська залізниця» 06.08.2019 на перегоні Межова-Удачна 369 км. ПК5 ліва сторона було виявлено самовільну порубку дерев ясена 3 одиниці та 13 одиниць дерев дубу. В ході розгляду зазначеної заяви було внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000280 від 06.08.2019 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.246 КК України незаконна порубка дерев. З огляду на наведене, прокурор просив розглянути вказаний лист та вжити заходів реагування щодо стягнення завданої шкоди.

27.11.2020 Виконавчим комітетом Межівської селищної ради Дніпропетровської області листом №1685 повідомлено заступника керівника Синельниківської місцевої прокуратури про те, що лісосмуга на перегоні Межова - Удачне 369 км на баланс Межівської селищної гали та її виконавчому комітету не передавалася; у Межівської селищної ради відсутня можливість звернутися до суду з позовом до структурного підрозділу Бахмутська дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» щодо стягнення коштів у розмірі 184 936, 00 грн у зв`язку обмеженим фінансовим ресурсом.

04.02.2021 на виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» листом №04/43/2-136вих-21 виконуючим обов`язків керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області було повідомлено Межівську сільську раду про прийняття рішення щодо здійснення представництва в суді інтересів держави в особі Межівської селищної ради шляхом пред`явлення позову до суду про відшкодування збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища на загальну суму 184 936,00грн.

Посилаючись на те, що осіб, винних у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, не встановлено, а шкода, що заподіяна державі, залишається не відшкодованою, прокурор звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до постійного лісокористувача за захистом державних інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Предметом спору у цій справі є стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України у від 01.04.2008 № 4-рп/2008).

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру".

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Частиною четвертою статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення положень статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі № 925/383/18).

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Висновок суду про доведення прокурором підстав для звернення із позовом в інтересах держави в особі визначеного ним позивача має ґрунтуватися на оцінці діяльності/бездіяльності компетентного органу щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах у поєднанні з перевіркою дотримання прокурором порядку попереднього, до звернення до суду, повідомлення цього органу про такий позов згідно з вимогами абзацу 3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

В обґрунтування підстав для представництва, прокурор зазначив, що порушення інтересів держави (територіальної громади) полягає у ненадходженні до бюджетів місцевого самоврядування грошових стягнень на відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, що унеможливлює подальше відновлення зелених насаджень та реалізацію інших природоохоронних заходів, спрямованих на поліпшення стану природного середовища, забезпечення екологічно безпечних умов життєдіяльності громадян і суспільства та, як встановлено вище, здійснив попереднє повідомлення органу місцевого самоврядування про намір звернутися із позовом за захистом державних інтересів.

Враховуючи, що прокурором було здійснено попереднє повідомлення органу місцевого самоврядування щодо необхідності вжиття заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, завданої порушенням лісового та природоохоронного законодавства, а також повідомлено про звернення до суду із позовом, а також з огляду на обставини, з якими прокурор пов`язує бездіяльність відповідального органу, органом прокуратури доведено виконання вимог, передбачених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» для наявності підстав для представництва інтересів держави в особі уповноваженого органу.

Згідно із частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

Частиною 2 статті 40 Закону України "Про рослинний світ" унормовано, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Відшкодування майнової шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України).

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною другою статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено перелік порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за які може наступати відповідальність.

Згідно з частиною третьою, четвертою статті 68 наведеного закону законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди, під котрою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як встановлено вище, згідно державного акту на право постійного користування землею від 22.04.1999 № І-ДП № 000590 Управлінню Донецької залізниці/дільниця Чаплине-Ясинувате на території Райпільської сільської ради надано у постійне користування для цільового використання 223,200 га землі в межах згідно з планом землекористування.

Лісосмуга, яка розташована на території місцевості поблизу смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області, а саме - по ходу руху з смт. Межова в сторону с. Райполе Межівського району, надана у постійне користування ДП «Донецька залізниця» загальною площею 223,2000 га, теперішня назва якої Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», згідно Державного акту на право постійного користування землею серія І-ДП №000590 від 22.04.1999, для цільового використання, є державною власністю, про що свідчить лист Відділу у Межівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25.11.2020 № 31 531/109-20.

Отже, відповідач у відповідності до ст. 17 Кодексу є постійним лісокористувачем.

Частиною другою статті 19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Положеннями статті 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

За результатом проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства у межах кримінального провадження 0000280, порушеного за фактом повідомлення про здійснення 06.08.2019 невідомими особами незаконної порубки дерев, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області у присутності слідчого СВ Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП складений акт від 10.03.2020 відповідно до якого на території, яка належить відповідачу як постійному лісокористувачу, виявлений факт незаконного пошкодження зелених насаджень до ступеня припинення росту дерев у кількості 16 одиниць.

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи відповідача про те, що вказаний акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 10.03.2020 є неналежним доказом у справі та не доводить наявності в діях відповідача складу правопорушення, оскільки, по-перше, відповідач не заперечує встановлений факт виявлення незаконної вирубки на підконтрольних йому лісових ділянках, по-друге, такі доводи не спростовують факту порушення ним вимог щодо забезпечення охорони лісових насаджень від незаконної вирубки.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.08.2018 у справі №909/976/17.

За змістом пункту 5 частини другої статті 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно зі статтею 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.

При цьому, неважливо, хто саме здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев, тому цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі від 09.08.2018 №909/976/17, постановах Верховного Суду від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, 19.09.2018 у справі №925/382/17.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на тому, що факт незабезпечення лісокористувачем охорони і збереження закріплених за ним лісів, а також факт здійснення на його території невідомими особами незаконного пошкодження дерев до ступеня припинення їх росту не заперечується відповідачем, яким, при цьому, було повідомлено Межівське відділення поліції Синельниківського відділу поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області.

Таким чином, відповідач, як постійний лісокористувач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев. Вказана бездіяльність свідчить про наявність вини постійного лісокористувача та причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю та завданою матеріальною шкодою.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. В силу статті 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», додаток №1, а саме - таксу для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту.

За змістом вказаної такси за кожне дерево, вирубане або пошкоджене до ступеня припинення росту, в залежності від діаметру стовбуру, розмір шкоди становить : 10 і менше см 42грн, 10,1-14см - 74грн, 14,1-18см 190грн, 18,1-22см 390грн, 22,1-26см - 685грн, 26,1-30см 1080грн, 30,1-34см 1449грн, 34,1-38см 1845грн, 38,1-42см - 2266грн, 42,1-46см - 2688грн, 46,1-50 см 3109грн; за кожне 1-сантиметрове перевищення 50-сантиметрового діаметра 105грн, за кожний кущ чагарнику - 105 грн. За незаконне вирубування або пошкодження до ступеня припинення росту плодових дерев, самшиту, дерев і чагарників родини кипарисових, бархату амурського, айланта, платана, горіхів усіх видів, дерев еталонних насаджень та дерев на лісонасіннєвих плантаціях і ділянках, насіннєвих і хвойних дерев віком до 41 року в грудні - січні розмір шкоди обчислюється за цією таксою, збільшеною у 3 рази. До пошкоджених до ступеня припинення росту належать дерева з переламаним стовбуром, обідраною корою понад 30 відсотків його периметра (незалежно від довжини за висотою стовбура), обшморганою кроною понад половину її довжини, обідраними та зламаними скелетними коренями понад половину периметра стовбура, а також повалені дерева та з нахилом, спричиненим дією лісокористувача, понад 30 градусів від вертикальної осі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» також затверджений Порядок проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами за яким індексація такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, проводиться починаючи з 01.01.2009 за формулою Ні = Нп х І / 100, де Ні - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; Нп - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у попередньому році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; І - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків.

У разі коли індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік не перевищує 100 відсотків, індексація такс не проводиться. Під час проведення індексації базовим вважається значення такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, що утворилося станом на 31 грудня 2008 р., а для нововведених такс - на 31 грудня року їх введення (п. 2 та 3 Порядку).

Отже, з урахуванням встановленого порядку індексації такс за пошкодження дерев до ступеня припинення росту розмір шкоди в залежності від діаметру дерева становить наступне: 10 і менше см - 172,97грн, 10,1-14 см - 304,75грн, 14,1-18см - 782,48грн, 18,1-22см - 1606,13грн, 22,1-26см - 2821,03грн, 26,1-30см - 4447,76грн, 30,1-34см - 5967,41грн, 34,1-38см - 7598,25грн, 38,1-42см - 9332,05грн, 42,1-46см - 11069,97грн, 46,1-50см - 12803,77грн; за кожне 1-сантиметрове перевищення 50-сантиметрового діаметра - 432,42грн, за кожний кущ чагарнику - 432,42грн.

Як встановлено вище, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області, відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665, здійснено розрахунок розміру заподіяної шкоди, навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного пошкодження дерев до ступеня припинення росту, виявленої 10.03.2020 , яка в загальному розмірі склала 184 936,00грн.

Перевіривши розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконної вирубки дерев, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про його здійснення у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» та арифметичну правильність.

Враховуючи викладене у сукупності, з огляду на обов`язок постійного лісокористувача здійснювати заходи охорони лісових насаджень, що знаходяться на території відповідного суб`єкта господарювання, а також беручи до уваги наявність доказів, що підтверджують факт порушення Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» вимог природоохоронного законодавства щодо забезпечення здійснення лісоохоронних заходів, забезпечення охорони лісових насаджень, та доведеністю матеріалами справи усіх елементів збитків як виду майнової відповідальності, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог прокурора та стягнення з відповідача збитків у сумі 184 936,00грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення, спростовуються матеріалами справи та не є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2021 у справі №904/1104/21 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця на рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2021 у справі №904/1104/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.08.2021 у справі №904/1104/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.11.2021.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця