ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.11.2021 Справа № 917/1695/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за клопотанням Полтавської обласної ради про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ «Євробіт»

без участі представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області надійшло клопотання Полтавської обласної ради про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробіт» згідно доданого переліку та встановлення заборони іншим особам його відчужувати. Клопотання подане до подання позову відповідно до ч. 2 ст. 136, ч. 3 ст. 138 ГПК України.

В поданому клопотанні заявник зазначає, що має намір подати позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробіт», м. Полтава про витребовування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Полтавської області, та яке було закріплене за Полтавським обласним комунальним виробничо-комерційним підприємством «Полтавапаливо».

Одночасно заявник просить відстрочити сплату судового збору за подання клопотання в зв`язку з необхідністю проведення відповідного платежу через органи Державної казначейської служби.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 04.11.2021, клопотання передано для розгляду судді Пушку І.І. Справі присвоєно єдиний унікальний номер №917/1695/21.

На стадії розгляду матеріалів клопотання на відповідність вимогам статей 136-139 ГПК України, суддею Пушком І.І. заявлено самовідвід від розгляду клопотання по справі №917/1695/21 з метою недопущення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді, які можуть виникнути в зв`язку з тим, що судом у складі ОСОБА_1 розглядалась справа 917/1150/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробіт» до Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства «Полтавапаливо» про стягнення 1 890 000,00 грн., провадження по якій було закрито в зв`язку з затвердженням мирової угоди. За затвердженою ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.08.2020 мировою угодою, Полтавське обласне комунальне виробничо-комерційне підприємство «Полтавапаливо» зобов`язалося погасити перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Євробіт» свою заборгованість за договором «про надання поворотної фінансової допомоги» № 5 від 09.06.2020 року в сумі 1 890 000,00 шляхом сплати вказаної суми коштів на банківський рахунок позивача або передачі у його власність нерухомого майна, яке перебуває на балансі, оперативному управлінні ПОКВКП «Полтавапаливо».

В зазначеній мировій угоді, затвердженій судом, не було визначено конкретний перелік та індивідуальні ознаки (найменування, площа, адреси і т. ін.) нерухомого майна, яке могло бути передано на її виконання, а також не було зазначено, що відповідач не має погоджувати умови передачі відповідного майна з його власником в особі уповноваженого органу.

В подальшому ухвала господарського суду Полтавської області від 25.08.2020 по справі №917/1150/20 була скасована постановою Східного апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою Полтавської обласної ради, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області в іншому складі.

Вказані обставини можуть викликати сумнів у неупередженості судді в даній справі, оскільки, як вказує заявник в своєму клопотанні, державним реєстратором Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_2 було зареєстроване за ТОВ «Євробіт» право власності на об`єкти нерухомого майна, передані йому ПОКВКП «Полтавапаливо», з посиланням на те, що такі дії вчиняються на виконання зазначеної вище мирової угоди, укладеної в межах справи №917/1150/20.

Заявник має намір подати позов про витребування саме цих об`єктів нерухомого майна з незаконного володіння ТОВ «Євробіт» та просить накласти на них арешт, посилаючись на наявність ризику відчуження цього майна.

При розгляді заяви про самовідвід судом враховується наступне.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Згідно із п. 5) ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у ст. 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частинами 1 та 9 ст. 39 ГПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року No 1 був затверджений Коментар до Кодексу суддівської етики (далі - Коментар).

В цьому Коментарі зазначено, що суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка була бездоганною з точки зору стороннього спостерігача . Дії та поведінка судді повинні підтримувати впевненість громадськості у чесності й непідкупності судових органів. Не досить лише вершити правосуддя; потрібно, щоб його звершення було очевидним для загалу.

В Коментарі також зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом . Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушільдт проти Данії» (Заява № 10486/83) від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява № 3949/02) від 09.11.2006 судом зазначено, що наявність безсторонності згідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що у питанні визначення безсторонності суду, навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відповідно до рішення у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (Заява № 16695/04) від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

В Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм та практики Європейського суду з прав людини, за вказаних обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду відносно розгляду конкретного спору та запобігання здійсненню маніпулювання обставинами, пов`язаними з розглядом суддею даної справи, посилань на упередженість судді у разі оскарження, в подальшому, процесуальних рішень в цій справі, наявні підстави для самовідводу судді Пушка І.І. від розгляду даної справи.

Керуючись ст. 35, 39, 40, 234 ГПК, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Господарського суду Полтавської області Пушка І.І. про самовідвід у справі № 917/1695/21 задовольнити.

2. Відвести суддю Господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від розгляду справи № 917/1695/21.

3. Матеріали справи № 917/1695/21 передати для здійснення визначення складу суду автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Пушко І.І.