ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. Справа№ 910/20140/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант»

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021

у справі №910/20140/20 (суддя - Усатенко І.В.)

за позовом Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант»

до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд»

про стягнення 26 319,87 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Приватне підприємство «Компанія Ніка Паллант» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» про стягнення заборгованості у розмірі 232 981,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 60431134 від 04.09.2020, а саме, за твердженням позивача відповідач порушив свій обов`язок з своєчасного остаточного розрахунку, передбаченого п. 6.1. договору № 60431134 від 04.09.2020, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 215000,21 грн, на яку позивачем було нараховано за період з 03.10.2020 по 20.01.2021 пеню у розмірі 7687,28 грн, 3% річних у розмірі 1926,17 грн, втрат від інфляції у розмірі 7396,62 грн та збитків понесених по договору кредиту «Кредитування траншами для корпоративних клієнтів» № 010/Д2 - 1 - КБ/432 від 26.02.2020 у розмірі 9309,80 грн.

Ухвалою суду від 02.03.2021 у справі № 910/20140/20 було прийнято заяву Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» про зменшення розміру позовних вимог. Прийнято заяву Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» про збільшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим ціна позову становить 26 319,87 грн.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі № 910/20140/20 у позові Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Сантрейд» про стягнення пені у розмірі 7687 грн 28 коп., 3% річних у розмірі 1926 грн 17 коп., втрати від інфляції у розмірі 7396 грн 62 коп., збитків у розмірі 9309,80 грн - відмовлено повністю.

Вказане рішення мотивоване наступним:

- суд наголосив, факт здійснення відповідачем оплати за договором поставки №60431134 від 04.09.2020 не заміняє зобов`язання позивача передати відповідачеві визначені у п.п.6.1.1, 6.1.2 договору документи, доказів чого позивачем суду не надано, а також не підтверджує отримання таких документів;

- з огляду на відсутність доказів направлення та вручення позивачем відповідачу всього переліку документів відповідно до умов договору поставки, суд визнав необґрунтованими доводи позивача про наявність у відповідача прострочення із здійснення оплати за отриманий товар за договором, у зв`язку із чим підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за висновком суду відсутні;

- щодо заявлених позивачем збитків суд наголосив, що позивачем не доведено наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками, а також протиправної поведінки відповідача;

- у зв`язку з відмовою у позові в повному обсязі, суд зазначив, що витрати позивача по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне підприємство «Компанія Ніка Паллант» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/20140/20 в частині відмови у задоволенні заяви Приватного Підприємства «Компанія Ніка Паллант» про компенсацію судових витрат від 08.02.2021 і в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про компенсацію судових витрат від 08.02.2021 про стягнення з Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» вартості правової допомоги у розмірі 25 тис. гривень.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Оскільки апеляційна скарга Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду, у суду апеляційної інстанції матеріали справи №910/20140/20 відсутні, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/20140/20 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/20140/20.

31.05.2021 матеріали справи №910/20140/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/20140/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

04.06.2021 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від апелянта з доказами надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншому учаснику справи, а саме - Дочірньому підприємству з іноземною інвестицією «Сантрейд».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/20140/20 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/20140/20; апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

08.07.2021 до канцелярії суду від Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено положення ч. 3 ст. 130 ГПК України, що на його думку, стало підставою для неправомірної відмови у вирішенні питання про розподіл судових витрат в частині стягнення вартості реально наданої правової допомоги.

Апелянт зазначає, що оскільки відповідач здійснив оплату основного боргу після порушення провадження у справі, а отже, фактично визнав позов, суд неправомірно поклав усі судові витрати на Приватне підприємство Компанія «Ніка Паллант», хоча мав покласти саме на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін, зазначаючи наступне:

- відсутні правові підстави здійснювати розподіл судових витрат в порядку статті 130 Господарського процесуального кодексу України, на чому наполягає скаржник;

- відповідач не перебував у простроченні сплати основного боргу, у зв`язку з чим судом було відмовлено у позові та правомірно здійснено розподіл витрат згідно з вимогами п.2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

04.09.2020 між Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією «Сантрейд» (покупець) та Приватним підприємством «Компанія Ніка Паллант» (продавець) було укладено договір поставки № 60431134 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. - 1.3. договору, продавець зобов`язується продати та поставити, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти товар Соняшник урожаю 2020 року, насипом, у відповідності до умов цього договору. Продавець гарантує покупцю, що товар є його власністю і вільний від прав на нього третіх осіб, зокрема не є предметом застави, не знаходиться під арештом, не є спільною власністю і т.п. Підписуючи цей договір продавець заявляє та гарантує покупцю, що: продавець, як належний платник податків, буде проходити без зауважень та порушень чинного податкового законодавства всі перевірки та/або зустрічні звірки, що проводяться чи можуть проводитися контролюючими органами щодо підтвердження правильності відображення в податкових деклараціях сум від фінансово - господарських операцій з покупцем, а також з третіми особами щодо товару, який є предметом цього договору.

Відповідно до п. 5.2. договору, продавець зобов`язується поставити весь об`єм товару за реквізитами поставки, вказаними в п. 5.1. у строк з 04.09.2020 до 09.09.2020, обидві дати включно. Вантажовідправником товару є особа, яка зазначена у відповідній транспортній накладній.

Датою поставки та момент переходу права власності вважається дата документальної (у відповідній товарно - транспортній накладній та/чи акті приймання - передачі) фіксації факту видачі перевізником товару вантажоотримувачу у пункті Поставки. Кількість та якість товару визначаються у пункті поставки та є остаточними згідно даних вантажоотримувача, зокрема згідно реєстру вивантаження транспортних засобів та результатів досліджень лабораторії вантажоотримувача. Продавець зобов`язаний надавати покупцю відповідні видаткові та податкові накладні згідно фактичної кількості товару, що була визначена у пункті поставки. (п. 5.3, 5.4 договору).

Відповідно до п. 7.2. договору, у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язується оплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 7.5. договору, у відповідності до п. 6 ст. 232 ГК України та ст. 259 ЦК України сторони домовились про те, що до вимог щодо стягнення штрафних санкцій (пеня, штраф та інші види неустойки) за прострочення виконання зобов`язань за цим договором застосовується трирічний строк позовної давності, а саме нарахування таких штрафних санкцій (пеня, штраф та інші види неустойки) здійснюється протягом трьох років починаючи з першого дня прострочення.

Відповідно до п. 11.1 договору, цей договір вступає в силу з дати підписання та діє до повного виконання своїх зобов`язань. У випадку поставки всього об`єму товару продавцем в строки по договору, строк дії договору вважається продовженим до моменту оплати поставленого товару.

До матеріалів справи додано:

- товарно - транспортні накладні: № 004343 від 04.09.2020, відповідно до якої було позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар вагою 25,23 МТ; № 004426 від 04.09.2020, відповідно до якої було позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар вагою 21,74 МТ; № 004425 від 04.09.2020, відповідно до якої було позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар вагою 20,52 МТ; № 04345 від 04.09.2020, відповідно до якої було позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар вагою 20,14 МТ. Накладні є підписаними з боку позивача та отримувача згідно договору ТОВ «Грінтур Екс»;

- акт перерахунку ціни партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № 238 від 05.09.2020 (за договором № 60431134 від 04.09.2020). За даним актом вартість поставленого товару за ТТН № 4345, 4343, 4425, 4426 від 04.09.2020 складає 1075001,03 грн (з ПДВ). Акт є підписаним з боку позивача та відповідача. З боку відповідача акт підписаний Поповим Р.Б.;

- видаткову накладну № 238 від 05.09.2020, відповідно до якої вартість поставленого товару складає 1075001,03 грн. (в т.ч. ПДВ). Видаткова накладна підписана обома контрагентами, з боку відповідача підписана фахівцем з питань зернових Поповим Р.Б, який при отриманні товару діяв на підставі довіреності № 223 від 01.09.2020 на отримання 365 тон насіння соняшнику, дійсної до 30.09.2020;

- рахунок на оплату № 239 від 05.09.2020 на суму 1075001,03 грн, виставлений ПП «Компанія Ніка Паллант», а згідно долученої податкової накладної № 10 від 05.09.2020 на суму 1075001,03 грн її було зареєстровано та прийнято Державною податковою службою України 29.09.2020;

- виписку по рахунку позивача, відповідно до якої відповідач перерахував позивачу грошові кошти за рахунком № 239 від 05.09.2020 у розмірі 860000,82 грн;

- претензію № 177 від 19.10.2020 року, відповідно до якої позивач повідомив відповідача про наявну в нього заборгованість з оплати поставленого товару в розмірі 215000,21 грн., пені у розмірі 353,43 грн. та вимагав погасити її. Відповідно до накладної № 212 від 26.10.2020, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 212 від 26.10.2020 та опис вкладення доданого до них претензія була отримана представником відповідача 26.10.2020. Відповідач відповіді на претензії не надавав.

Відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 215000,21 грн в процесі розгляду справи, що підтверджується платіжним дорученням № 20004905 від 20.01.2021, у зв`язку з чим позивачем зменшено позовні вимоги на суму основного боргу, і відповідне зменшення прийнято судом.

Крім того, до матеріалів справи додано:

- кредитний договір №015/Д2-1-КБ/241 від 27.03.2018 про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів до генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р2-01-11-2-0/1 від 09.01.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та Приватним Підприємством «Компанія Ніка Паллант» (позичальник). Відповідно до якого встановлено ліміт кредитної операції в розмірі 1000000,00 грн; цільове призначення: фінансування статутної діяльності з дотриманням вимог чинного законодавства України;

- додаткову угоду № 010/Д2 - 1 - КБ/432/1 від 17.06.2020 до кредитного договору «Кредитування траншами для корпоративних клієнтів» № 010/Д2-1-КБ/432 від 26.02.2020 до генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р2-01-11-2-0/1 від 09.01.2015, відповідно до якої процентну ставку за користування траншем визначено в розмірі 14,5%; процентну ставку на суму основної заборгованості за траншем, що не була сплачена в останній день строку дії траншу в розмірі 14.5%; строки траншів визначено: з 05.03.2020 по 12.02.2021, з 06.03.2020 по 12.02.2021, з 11.03.2020 по 12.02.2021, з 12.03.2020 по 12.02.2021.

- довідки - розрахунки суми нарахованих та сплачених відсотків за користування кредитом з визначенням суми: № 81 - 21/2/317 від 28.12.2020 на суму 12148,93 грн.; № вб/19 - 541 від 05.02.2021 на суму 27632,81 грн.; № 81 - 21/2/203 від 22.12.2020 на суму 20189,08 грн.; № 81 - 21/2/303 від 22.12.2020 на суму 36.051,91 грн.; №81 - 21 /2/303 від 22.12.2020 на суму 7210,38 грн.; № 81 - 21/2/303 від 22.12.2020 на суму 4326,23 грн.

При цьому, позивач свої вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 60431134 від 04.09.2020, а саме, за твердженням позивача відповідач порушив свій обов`язок з своєчасного остаточного розрахунку, передбаченого п. 6.1. договору № 60431134 від 04.09.2020, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 215000,21 грн., на яку позивачем було нараховано за період з 03.10.2020 по 20.01.2021 пеню у розмірі 7687,28 грн., 3% річних у розмірі 1926,17 грн., втрат від інфляції у розмірі 7396,62 грн. та збитків понесених по договору кредиту «Кредитування траншами для корпоративних клієнтів» № 010/Д2 - 1 - КБ/432 від 26.02.2020 у розмірі 9309,80 грн.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем було додано до матеріалів справи платіжне доручення № 20004905 від 20.01.2021 відповідно до якого, відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 215000,21 грн. Призначення платежу : «р/ф 239 05.09.20 соняшник в т.ч. ПДВ 35833,37».

Однак, на думку позивача, остаточний розрахунок мав бути здійснений відповідачем до 02.10.2020 включно, оскільки, за твердженням позивача всі документи, передбачені п. 6.1.1., 6.1.2 договору, були отримані відповідачем 30.09.2020.

Відповідно до п. 6.1. договору, покупець здійснює оплату в українських гривнях шляхом банківського переказу вартості товару на поточний банківський рахунок продавця. Покупець зобов`язується проводити оплату кожної партії товару у два етапи: - 80% вартості відповідної партії товару сплачується покупцем протягом 2- х робочих днів з дати поставки товару і визначення фактичної кількості та якості поставленого товару згідно умов цього договору, а також, після отримання покупцем усіх документів на товар. Що визначені у п. 6.1.1 цього договору; - остаточний розрахунок проводиться покупцем протягом 2 - х робочих днів після: а) отримання покупцем документів, що визначені у п. 6.1.1. та у п. 6.1.2, а також після б) завершення здійснення покупцем перевірки правильності реєстрації продавцем відповідної податкової накладної в ЄРПН (ст. 8 цього договору), за умови відсутності порушень з боку продавця встановлених законодавством вимого щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних.

Відповідно до п. 6.1.1. договору, документи для часткової оплати: а) товарно - транспортні накладні на товар з відміткою вантажоотримувача про прийняття товару по кількості та якості; б) оригінал акту перерахунку ціни відповідної партії товару; в) засвідчена печаткою продавця копія реєстру вантажоотримувача про вивантаження транспортних засобів із зазначенням ваги та якості прийнятого товару; г) оригінал видаткової накладної або акту - приймання - передачі на відповідну фактичну кількість поставленого товару; д) оригінал чи засвідчена продавцем копія рахунку на оплату вартості поставленого товару за ціною згідно з актом перерахунку ціни відповідної партії товару.

Відповідно до п. 6.1.2 договору, документи для остаточної оплати: а) оригінал рахунку на оплату вартості отриманого товару за ціною згідно з актом перерахунку ціна відповідної партії товару; б) засвідчена підписом та печаткою продавця роздруківка електронної квитанції про реєстрацію продавцем відповідної податкової накладної у ЄРПН; в) оригінали відвантажувальних документів, визначені в п. 6.1.1. цього договору.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Позивачем у матеріали справи на підтвердження факту передачі відповідачу документів, визначених у п.п.6.1.1, 6.1.2 договору, надано опис документів «Документи на 20% ПП Компанія «НІКА ПАЛЛАНТ», який містить перелік документів, дату 30.09.2020 року та підпис особи, дослідивши який судом встановлено, що перелік документів, який зазначений в описі, не відповідає переліку документів, який повинен бути переданий відповідачу відповідно до п.п.6.1.1, 6.1.2 договору, а крім того, з переліку взагалі не вбачається, що вказані документи мають відношення до правовідносин за договором № 60431134 від 04.09.2020.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач у порушення п.п.6.1.1, 6.1.2 договору поставки №60431134 від 04.09.2020 не надав належних доказів в розумінні Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту передачі відповідачу та отримання останнім документів, а саме: оригіналу товарно-транспортних накладних на товар з відміткою вантажоотримувача про прийняття товару по кількості та якості № 4345, 4343, 4425, 4426 від 04.09.2020; оригіналу рахунку на оплату вартості поставленого Товару за ціною згідно з актом перерахунку ціни відповідної партії Товару № 239 від 05.09.2020; засвідчених підписом та печаткою продавця роздруківок електронних квитанцій про реєстрацію продавцем відповідних податкових накладних у ЄРПН; реєстрів Вантажоотримувача про вивантаження транспортних засобів із зазначенням ваги та якості прийнятого товару.

Також суд першої інстанції наголосив, що факт здійснення відповідачем оплати за договором поставки №60431134 від 04.09.2020 не заміняє зобов`язання позивача передати відповідачеві визначені у п.п.6.1.1, 6.1.2 договору документи, а також не підтверджує отримання таких документів, а посилання на рахунки під час здійснення платежу з урахуванням обов`язку у п.6.1.1. надати їх копії також не підтверджує факту отримання відповідачем оригіналів таких рахунків.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції відмовив у задоволенні нарахованих позивачем пені у розмірі 7687,28 грн, 3% річних у розмірі 1926,17 грн, втрат від інфляції у розмірі 7396,62 грн з огляду на необґрунтованість доводів позивача про наявність у відповідача прострочення із здійснення оплати за отриманий товар за договором у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту передачі відповідачу та отримання останнім документів, визначених у п.6.1.1. та у п.6.1.2 договору, з яких можна встановити дату вчинення відповідної дії та визначити початок виникнення обов`язку відповідача із здійснення остаточної оплати за отриманий товар.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитків понесених по договору кредиту «Кредитування траншами для корпоративних клієнтів» № 010/Д2 - 1 - КБ/432 від 26.02.2020 у розмірі 9309,80 грн, суд першої інстанції наголосив, що зі змісту кредитного договору та договору поставки не вбачається, що обов`язок зі сплати процентів за кредитним договором пов`язаний із виконанням договору поставки від 04.09.2020, який більш того укладений пізніше від кредитного договору.

Підсумовуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову і вказана обставина сторонами не оскаржується.

У зв`язку з відмовою у позові в повному обсязі, суд зазначив, що витрати позивача по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

При цьому, узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з висновками суду щодо розподілу судових витрат, тобто скаржник оскаржує рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/20140/20 лише у цій частині.

Скаржник наполягає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено положення ч. 3 ст. 130 ГПК України, що на думку скаржника, стало підставою для неправомірної відмови у вирішенні питання про розподіл судових витрат в частині стягнення вартості реально наданої правової допомоги.

Апелянт вважає, що оскільки відповідач здійснив оплату основного боргу після порушення провадження у справі, а отже, фактично визнав позов, суд неправомірно поклав усі судові витрати на Приватне підприємство Компанія «Ніка Паллант», хоча мав покласти саме на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення у відповідній частині не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Колегія суддів зазначає, що стаття 130 Господарського процесуального кодексу України, на застосуванні якої наполягає позивач, врегульовує питання розподілу витрат виключно у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд справи завершився ухваленням судового рішення по суті позовних вимог, відповідач у своїх заявах під час розгляду справи не визнавав позов повністю чи частково, а добровільна сплата вартості товару жодним чином не може вважатися визнанням позову, що відповідно свідчить про відсутність підстав для застосування приписів статті 130 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оплата суми основного боргу після відкриття провадження у справі за власним рішенням Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» не створює жодних правових підстав для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з визнанням позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно застосовано положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог покладено усі судові витрати, включно з витратами на професійну правничу допомогу, на позивача.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач не довів, що суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні на користь позивача судових витрат, порушив його права.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Північним апеляційним господарським судом перевірено оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги щодо дослідження обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права та встановлено, що підстави для скасування рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про необхідність застосування при розподілі судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, положень статті 130 Господарського процесуального кодексу України ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Відтак, судом першої інстанції обґрунтовано покладено судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі № 910/20140/20 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі № 910/20140/20 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Компанія Ніка Паллант» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі № 910/20140/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі № 910/20140/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова