ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6132/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Ревякіна Н.М., довіреність № 7/10-3411 від 24.12.2020 р., представник;

від відповідача-2: Алексєєнко Р.Ю., ордер серія АЕ № 1073994 від 01.06.2021 р., адвокат;

інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван 2013" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021, ухваленого колегією суддів: Мілєва І.В. головуючий, доповідач, суддів - Загинайко Т.В., Назаренко Н.Г., повний текст якого складений 22.01.2021, у справі №904/6132/19

за позовом Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

до відповідача-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван 2013", Дніпропетровська область, м. Дніпро

відповідача-3: Приватного підприємства "Цесія", Дніпропетровська область, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м. Дніпро

про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на об`єкт нерухомого майна та визнання недійним свідоцтва про право власності

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулась до господарського суду з позовною заявою до відповідача-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-2013", відповідача-3: Приватного підприємства "Цесія", в якій просить суд:

1) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності на об`єкт нерухомого майна: в житловому будинку літ. А-5, нежитлове приміщення № 124, розташоване на І поверсі, поз. 1-3 (1-приміщення, 2-приміщення, 3-приміщення, туалет, загальною площею 59,8 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1):

- за Приватним підприємством Цесія № 1600016, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мудрецькою Іриною Валеріївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 10.07.2013;

- за ТОВ Караван-2013 № 1780511, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Людмилою Григорівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 23.07.2013;

- за ТОВ Караван-2013 № 10776434, внесений Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Мироненко Д.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 12.08.2015.

2) визнати недійсним свідоцтво про право власності ТОВ Караван-2013 на об`єкт нерухомого майна: в житловому будинку літ. А-5, нежитлове приміщення № 124, розташоване на І поверсі, поз. 1-3 (1-приміщення, 2-приміщення, 3- приміщення, туалет, загальною площею 59,8 кв.м. по АДРЕСА_1 , серія та номер 42169560, видане 12.08.2015 Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Мироненко Д.О.

03.01.2020 до господарського суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 30.01.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 .

18.11.2020 позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову. У зазначеній заяві позивач просить суд:

1) припинити право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення №124, поз. 1-3 (1 - приміщення, 2 - приміщення, 3 - приміщення, туалет, загальною площею 59,8 кв.м. розташоване на І поверсі в житловому будинку літ. А-5 по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності:

- за Приватним підприємством "Цесія" №1600016, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Мудрецькою Іриною Валеріївною на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень 10.07.2013;

- за Товариством з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" №1780511, внесений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Батовою Людмилою Григорівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 23.07.2013;

- за Товариством з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" №10776434 внесений Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Мироненко Д.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 12.08.2015.

2) визнати недійсним свідоцтво про право власності ТОВ Караван-2013 на об`єкт нерухомого майна: в житловому будинку літ. А-5, нежитлове приміщення № 124, розташоване на І поверсі, поз. 1-3 (1-приміщення, 2-приміщення, 3- приміщення, туалет, загальною площею 59,8 кв.м. по вул. Данила Галицького (Будьоного), 25 в м. Дніпро, серія та номер 42169560, видане 12.08.2015 Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Мироненко Д.О.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/6132/19 позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення №124, поз. 1-3 (1 - приміщення, 2 - приміщення, 3 - приміщення, туалет), загальною площею 59,8 кв.м., розташоване на І поверсі в житловому будинку літ. А-5 по вул. Данила Галицького (Будьоного), 25 в м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) :

- за Приватним підприємством Цесія № 1600016, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мудрецькою Іриною Валеріївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 10.07.2013;

- за ТОВ Караван-2013 № 1780511, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Людмилою Григорівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 23.07.2013;

- за ТОВ Караван-2013 № 10776434, внесений Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Мироненко Д.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 12.08.2015, з одночасним припиненням права власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Приватного підприємства "Цесія" на користь Дніпровської міської ради по 480,25 грн витрат по сплаті судового збору з кожного.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" на користь Дніпровської міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,50грн.

Стягнуто з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Приватного підприємства "Цесія" на користь Державного бюджету України по 960,50 грн судового збору з кожного.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1921грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван 2013", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, при недоведеності обставин справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам та матеріалам справи, просить рішення суду скасувати у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги посилається на обрання Позивачем неналежного способу щодо скасування записів про право власності, оскільки Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме йно і їх обтяжень" не передбачено можливість скасування запису про державну реєстрацію. Цей закон взагалі не містить підстав для скасування запису про державну реєстрацію, а тим паче через визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Крім того, зазначена реєстрація права власності проводилася у 2015 році, тобто коли власником майна було ТОВ "Караван-2013", і відповідно згода на це позивача не вимагалася.

Наголошує, що Відповідач є добросовісним набувачем спірного приміщення, оскільки отримав його у власність за відплатним договором купівлі-продажу від ПП "Цесія", не знав та не міг знати про допущені під час процедури банкрутства КВЖРЕП Ленінського району порушення та про інші обставини набуття попереднім власником спірного об`єкта.

Наразі, якісно змінений (збільшений за площею), переобладнаний об`єкт Позивач намагається вилучити у Відповідача жодним чином не відшкодовуючи затрати на купівлю об`єкту та на його реконструкцію. Тобто, штучно бажає стати власником приміщення на 18.2 кв. м. більше ніж мав первісно.

Посилається на ст. 216 ЦК України, ст. 208 ГК України, за змістом яких правовими наслідками недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан. Проте, після визнання договору купівлі-продажу недійсним, не відбулось повернення сторін правочину у первісний стан. Вимоги про застосування наслідків недійсності правочину не заявлялись. У разі скасування державної реєстрації запису про право власності (без передбаченого законодавством рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав) фактично відбудеться одностороння реституція у не передбаченому законодавством порядку та спосіб.

Зазначає, що оскаржувані позивачем записи про державну реєстрацію за ТОВ "Караван-2013" права власності на спірний об`єкт нерухомості були зроблені у 2013 та 2015 роках, свідоцтво про право власності отримано товариством 12 січня 2015 року. Оскільки Позивачу достовірно було відомо і про проведену реєстрацію, і про отримання права власності ще у 2015 році, наявні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, про що неодноразово заявляв ТОВ "Караван-2013".

Так, ще під час розгляду скарги на дії ліквідатора у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району, де саме вирішувалось питання щодо недійсності правочинів щодо відчуження спірного майна, а саме 30.09.2015 представник Дніпровської міської ради за довіреністю № 4/10-262 від 13.05.2015, приймав участь у судовому засіданні по справі № 38/5005/5752/2012 та був обізнаний про наявність факту відчуження спірного майна та про наявність відповідних записів у реєстрі про це. Представник Дніпровської міської ради (на той час Дніпропетровської міської ради) Духневич О.С. (довіреність №7/10-668 від 31.05.2016) навіть був присутній при винесенні ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012. Таким чином, Позивачу ще 30.09.2015 було відомо про проведену реєстрацію та про зроблені записи про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості, а отже були наявні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

03.09.2021 на адресу суду надійшли додаткові пояснення ТОВ "Караван 2013" до апеляційної скарги, відповідно до яких судом першої інстанції безпідставно зазначено загальну площу 59,8 кв.м. об`єкту нерухомого майна в частині скасування вказаних записів, оскільки на час внесення їх до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкту нерухомості з такою площею за вказаною адресою не існувало.

Підстави видачі свідоцтва про право власності ТОВ "Караван-2013" на спірний об`єкт нерухомого майна залишилися поза увагою суду першої інстанції. В свою чергу, свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер 42169560 від 12.08.2015 видано у зв`язку із проведенням реконструкції вказаного об`єкта нерухомості на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 18.07.2014 за № ДП 50, яка чинна по сьогоднішній день. Отже, під час винесення рішення по зазначені справі судом не досліджувалося правова підстава (правочин), у зв`язку з якою був виданий документ.

Внаслідок проведених дій з реконструкції ТОВ "КАРАВАН-2013" набуло право власності на новостворений об`єкт нерухомості загальною площею 59.8 кв.м.

Ці додаткові пояснення Відповідача-2 за своїм змістом виходять за межі доводів апеляційної скарги, через що колегія суддів їх розцінює як доповнення до апеляційної скарги.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, зазначив, що записи про право власності в Державному реєстрі речових прав на спірний об`єкт нерухомого майна перешкоджають Міській раді здійснити реєстрацію права власності на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 та в подальшому розпоряджатись своїм майном.

Дніпровська міська рада з`ясувала, що приміщення було зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності від 12.08.2015 за ТОВ "Караван-2013" лише після того, коли після залишення без змін апеляційною інстанцією рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 не змогла зареєструвати своє право та звернулась до суду в межах строку позовної давності (20.12.2019).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2021 (суддя Іванов О.Г.) відхилено, як безпідставне, клопотання скаржника про відновлення строку для подачі апеляційної скарги; апеляційну скаргу відповідача-2 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/6132/19 залишено без руху. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, а саме: уточнення вимог прохальної частини скарги щодо суті позовних вимог в разі скасування рішення суду, а також надання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (11526,00 грн).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 (колегія суддів: головуючий, доповідач Іванов О.Г., судді Дармін М.О., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван 2013" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/6132/19; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 12.04.2020.

Через тимчасову непрацездатність судді Антоніка С.Г. та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 12.04.2021, не відбулось.

Після виходу судді Антонік С.Г. з лікарняного ухвалою суду від 29.04.2021 розгляд справи призначено на 02.06.2021.

01.06.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/6132/19 у зв`язку з відпусткою судді Дарміна М.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021, справу №904/6132/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Антонік С.Г., якою справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 02.06.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.07.2021 через задоволення відповідного клопотання представника Третьої особи.

27.07.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/6132/19 у зв`язку з відпусткою суддів Антоніка С.Г., Березкіної О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021, справу №904/6132/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Кощеєв І.М. та ухвалою суду від 28.07.2021 справу прийнято до провадження вказаним складом суду.

В судовому засіданні 28.07.2021 оголошено перерву до 06.09.2021.

03.09.2021 розпорядженням в.о. керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/6132/19 у зв`язку з відпусткою судді Кощеєва І.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2021, справу №904/6132/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В. та ухвалою суду від 06.09.2021 прийнято до провадження вказаним складом суду.

Ухвалою суду від 06.09.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено на 25.10.2021

В судовому засіданні 25.10.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 по справі № 904/5061/17 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 124, розташоване за адресою: вул. Данила Галицького, 25 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" відмовлено. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 закрито касаційне провадження за касаційними скаргами Фізичної особи-підприємця Філоненко Олени Миколаївни та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарма-Кит" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі № 904/5061/17. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі № 904/5061/17 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 по справі № 904/5061/17 встановлено наступне.

Нежитлове приміщення № 124, розташоване за адресою: вул. Данила Галицького, 25 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1) перебувало на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради (надалі - КВЖРЕП Ленінського району), яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.1991.

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46 Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів, яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.09.2001 № 26/23 затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

Факт належності об`єктів, зазначених у переліках (розділи І - XIII) до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46 територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2013 у справі № 200/5829/13-ц за заявою Дніпропетровської міської ради, заінтересована особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46 та рішення Дніпропетровської міської ради від 26.09.2001 № 26/23 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 07.06.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення № 124, розташоване за адресою: вул. Данила Галицького, 25 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста рішенням Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011 № 16/9 об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КВЖРЕП Ленінського району передано на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012 порушено провадження у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району.

Як вбачається на час порушення провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011 № 16/9 КВЖРЕП Ленінського району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 у справі № 38/5005/5752/2012 КВЖРЕП Ленінського району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КВЖРЕП Ленінського району призначено арбітражного керуючого Барановського О.М., яким, всупереч норм чинного законодавства та рішень Дніпропетровської міської ради з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 124, розташоване за адресою: вул. Данила Галицького, 25 у м. Дніпро, з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею Регіональна універсальна біржа торгів з продажу нежитлового приміщення № 124, що розташоване за адресою: вул. Данила Галицького, 25 у м. Дніпро, загальною площею 41,6 кв.м., оформлених протоколом від 27.12.2012 № 23 переможцем яких визначено Приватним підприємством Цесія.

10.07.2013 на підставі вказаного протоколу проведення біржових торгів з купівлі-продажу Спірного майна між КВЖРЕП Ленінського району, як продавцем, та Приватним підприємством Цесія, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1106.

За договором купівлі-продажу нерухомого майна від 23.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 3078, спірне майно було відчужено Приватним підприємством Цесія на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено: запис про право власності Приватного підприємства Цесія на об`єкт нерухомого майна: в житловому будинку літ.А-5, нежитлове приміщення № 124 розташоване на 1 поверсі по вул. Данила Галицького (Будьоного), 25 в м. Дніпро, номер запису про право власності 1600016 від 10.07.2013, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мудрецькою Іриною Валеріївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3843321 від 10.07.2013, про право власності; запис про право власності ТОВ Караван-2013 на об`єкт нерухомого майна; в житловому будинку літ.А-5, нежитлове приміщення № 124 розташоване на І поверсі по вул. Данила Галицького (Будьоного), 25 в м. Дніпро, номер запису про право власності 1780511 від 23.07.2013, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Людмилою Григорівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 4248163 від 23.07.2013, про право власності.

Відповідач-2 зазначає, що спірне майно знаходилося у стані не придатному для користування. 03.03.2014, між ТОВ Караван-2013 та ОСОБА_1 укладено договір про пайову участь у будівництві - реконструкції об`єкту. Відповідно до п.1 зазначеного договору ТОВ Караван-2013 і ОСОБА_1 домовились про пайове будівництво - реконструкцію спірного майна - нежитлового приміщення № 124 - магазин непродовольчих товарів, в житловому будинку літ.А-5 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,6 кв.м., яке належало на праві власності ТОВ Караван-2013. Відповідно до п. 2 договору про пайову участь після закінчення будівельних, ремонтних робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації, ТОВ Караван-2013 протягом року зобов`язався передати ОСОБА_1 у власність частину об`єкта, площа якого дорівнює площі, на яку буде збільшено об`єкт, в результаті проведення будівельних робіт. Зазначена площа повинна була визначитись сторонами договору після закінчення будівельних робіт. На виконання зобов`язань за договором про пайову участь між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем Гладких М.О. 31.03.2014 було укладено договір підряду № 310314/2. Внаслідок проведення зазначених будівельних та ремонтних робіт загальна площа приміщення була збільшена з 41,6 кв.м. до 59,8 кв.м., за рахунок новостворених площ та внутрішніх переобладнань, згідно проекту реконструкції. Таким чином, в результаті здійснених будівельних та ремонтних робіт, було фактично створено новий об`єкт, а саме: реконструйовано існуючий об`єкт та збільшено загальну площу нерухомого майна па 18,2 кв.м.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис про право власності ТОВ Караван-2013 на об`єкт нерухомого майна; в житловому будинку літ.А-5, нежитлове приміщення № 124 розташоване на І поверсі, поз. 1-3 (1-приміщення, 2-приміщення, 3- приміщення, туалет, загальною площею 59,8 кв.м. по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 10776434 від 06.08.2015, державним реєстратором Мироненком Д.О. на підставі свідоцтва про право власності, серія номер 42169560, виданий 12.08.2015, видавник Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, державний реєстратор Мироненко Д.О.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району скаргу прокуратури області на дії ліквідатора задоволено частково та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Зокрема, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 визнано неправомірними дії ліквідатора Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради арбітражного керуючого Барановського О.М. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м.; визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м., оформлених протоколом від 27.12.2012; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 10.07.2013 № 1106, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між КВЖРЕП Ленінського району та Приватним підприємством Цесія з відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 124 по АДРЕСА_1 , загальною площею 41,6 кв.м.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 та постановою Вищого господарського суду від 14.03.2017 у справі № 38/5005/5752/2012 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 залишено без змін.

Позивач вважає, що оскільки правовстановлюючий документ, на підставі якого ПП Цесія набуло право власності - визнано недійсним, у подальшому ПП Цесія не мало право відчужувати спірне нерухоме майно ТОВ Караван-2013. У зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від 10.07.2013 нерухомого майна скасовано, то скасуванню також підлягає запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, номер запису про право власності 1600016 від 10.07.2013, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мудрецькою Іриною Валеріївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3843321 від 10.07.2013, про право власності Приватного підприємства Цесія, а також державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, номер запису про право власності 1780511 від 23.07.2013, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Людмилою Григорівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 4248163 від 23.07.2013, про право власності ТОВ Караван-2013.

Позивач зазначає, що реєстрація відповідачем права на нежитлове приміщення № 124 розташоване на 1 поверсі, поз. 1-3 (1-приміщення, 2-приміщення, 3- приміщення, туалет, загальною площею 41,6 кв.м. в житловому будинку по вул. Данила Галицького (Будьоного), 25 в м. Дніпро перешкоджає Дніпровській міській раді вільно розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Дніпровська міська рада вважає, що свідоцтво про право власності серія номер 42169560, видане 12.08.2015, яке у подальшому стало підставою для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, порушує права позивача як власника нежитлового приміщення № 124 розташованого на 1 поверсі, поз. 1-3 (1-приміщення, 2-приміщення, 3- приміщення, туалет, загальною площею 41,6 кв.м. в житловому будинку по вул. Данила Галицького (Будьоного), 25 в м. Дніпро. Свідоцтво про право власності оформлено за ТОВ Караван-2013 без згоди власника.

Позивач вважає, що позовна вимога, що визнання недійсним (скасування) свідоцтва про право власності за № 42169560 від 12.08.2015, виданого державним реєстратором Мироненко Д.О., підлягає задоволенню, оскільки свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину і такий посвідчувальний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Чинність документа, в даному випадку свідоцтва, є показником, який характеризує його юридичну силу, тобто якщо правова підстава (правочин), у зв`язку з якою був виданий документ, визнана недійсною, то такий правочин не породжує у його сторін прав, а відтак свідоцтво, як посвідчувальний документ, втрачає свою юридичну силу, і не може підтверджувати право, яке вже відсутнє. Оскільки, ТОВ Караван-2013 не набув право власності на спірне нежитлове приміщення, то в подальшому у нього не було права на оформлення свідоцтва про право власності.

Позивач, посилаючись на ч.3 ст.26 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав, здійснив уточнення свої позовних вимог, просить суд:

1) припинити право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення №124, поз. 1-3 (1 - приміщення, 2 - приміщення, 3 - приміщення, туалет, загальною площею 59,8 кв.м. розташоване на І поверсі в житловому будинку літ. А-5 по вул. Данила Галицького (Будьоного), 25 в м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності:

- за Приватним підприємством "Цесія" №1600016, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Мудрецькою Іриною Валеріївною на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень 10.07.2013;

- за Товариством з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" №1780511, внесений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Батовою Людмилою Григорівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 23.07.2013;

- за Товариством з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" №10776434 внесений Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Мироненко Д.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 12.08.2015.

2) визнати недійсним свідоцтво про право власності ТОВ Караван-2013 на об`єкт нерухомого майна: в житловому будинку літ. А-5, нежитлове приміщення № 124, розташоване на І поверсі, поз. 1-3 (1-приміщення, 2-приміщення, 3- приміщення, туалет, загальною площею 59,8 кв.м. по вул. Данила Галицького (Будьоного), 25 в м. Дніпро, серія та номер 42169560, видане 12.08.2015 Державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Мироненко Д.О.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 (залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018) витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради спірне нежитлове приміщення № 124, розташоване за адресою: вул. Данила Галицького, 25 у м. Дніпро.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності ТОВ Караван-2013 на спірний об`єкт нерухомого майна, оскільки предмет позову в цій частині не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 Цивільного кодексу України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України).

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 182 Цивільного кодексу України).

Відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (ст. 1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Державній реєстрації прав підлягають: право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав (ч. 1 ст. 12 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії (ч. 2 ст. 12 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 8 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Отже, законодавцем врегульована правова ситуація у разі невідповідності відомостей, що внесені та містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документами.

Як вказано вище, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 10.07.2013 № 1106, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між КВЖРЕП Ленінського району та Приватним підприємством Цесія з відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 124 по вул. Данила Галицького, 25 у м. Дніпро, загальною площею 41,6 кв.м.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України).

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України).

За результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Відповідно ч. 3 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, висновків, за змістом статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

З огляду на викладене, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване свідоцтво про право власності не породжує виникнення у відповідача відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності, видається на підтвердження наявності права і є дійсним, допоки чинною є правова підстава його видачі.

Відповідач-2 посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2020 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: визнано право власності на 3/10 частині приміщення 124 по вул. Будьонного (Данила Галицького), 25.

Проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.10.2020 у справі №205/7112/18 (т.2 а.с.48-54) апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2020 в задоволеній частині скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення; в задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 про визнання договору про пайову участь у будівництві дійсним, припинення права власності на частину нежитлового приміщення, визнання права власності на частину нежитлового приміщення відмовлено.

У постанові Дніпровського апеляційного суду від 13.10.2020 у справі №205/7112/18 колегія суддів зазначила наступне: Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Згідно із частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Колегія суддів приходить до висновку, що виникнення права власності на реконструйований об`єкт нерухомості із фактичним збільшенням його площі на підставі судового рішення нормами ЦК України не передбачено. Такі висновки відповідають і позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у пункті 104 постанови від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18. Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначені вище позови заявляються формально не для визнання, а для набуття права власності, а тому задоволені вони бути не можуть. Таким чином, позовні вимоги в частині припинення права власності Дніпровської міської ради на 3/10 частки нежитлового приміщення судом першої інстанції задоволені помилково.

Також колегією суддів враховано наступне.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/5752/2012 визнано неправомірними дії ліквідатора Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради арбітражного керуючого Барановського О.М. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м.; визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м., оформлених протоколом від 27.12.2012; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 10.07.2013 №1106, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між КВЖРЕП Ленінського району та Приватним підприємством Цесія з відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 та постановою Вищого господарського суду від 14.03.2017 у справі №38/5005/5752/2012 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/5752/2012 залишено без змін.

Спірне майно було відчужено Приватним підприємством Цесія на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 за договором купівлі-продажу від 23.07.2016 нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №3078.

Норма частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі; не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц).

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 (залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018) витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 124, розташоване за адресою: вул. Данила Галицького, 25 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (див. пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Таким чином, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради спірного нежитлового приміщення № 124 передбачає внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А саме, таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за Позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за Відповідачем.

В той же час, записи в Державному реєстрі речових прав про право власності ТОВ Караван-2013 на спірний об`єкт нерухомого майна перешкоджають Міській раді здійснити реєстрацію права власності на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 та в подальшому розпоряджатись своїм майном.

З огляду на що господарським судом підставно задоволено позовні вимоги.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про обрання Позивачем неналежного способу щодо скасування записів про право власності з огляду на наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 по справі №802/1340/18-а зазначила, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності.

Такого ж висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18) і підстав відступати від цього рішення не вбачається.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

В той же час колегія суддів зауважує, що скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на спірний об`єкт нерухомого майна державним реєстратором проводиться не шляхом скасування та/або вилучення з Реєстру відповідних відомостей про речові права, а шляхом державної реєстрації припинення за ТОВ Караван-2013 речових прав на спірне нерухоме майно, що відповідає абз. 3 ст. 27 цього Закону.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що ТОВ Караван-2013 по суті є добросовісним набувачем спірного приміщення, який якісно змінений (збільшений за площею).

Однак, не погоджується з доводами про те, що Позивач намагається вилучити у Відповідача переобладнаний об`єкт з порушенням ст. 216 ЦК України, ст. 208 ГК України без застосування правових наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину, жодним чином не відшкодовуючи затрати на купівлю об`єкту та на його реконструкцію, з огляду на наступне.

Такі твердження, є хибними, оскільки предметом спору по справі № 904/6132/19 є немайнові вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, а не вимоги майнового характеру про витребування майна чи відшкодування витрат на його купівлю та реконструкцію.

Більш того, нормативно-правовим обґрунтуванням позову про витребування майна були статі 387 і 388 ЦК України, а не норми частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, яка не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 17.03.2021 у справі № 205/7112/18 зазначив, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов загалом обґрунтованого висновку, що заявлені ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на 3/10 частини зазначеного нежитлового приміщення до задоволення не підлягають, оскільки укладаючи 03.03.2014 договір № 3032014 про пайову участь у будівництві об`єкту - реконструкцію нежитлового приміщення № 124 в житловому будинку літ. А-5, яке знаходиться на І поверсі в житловому будинку літ. А-5 по АДРЕСА_1 , з урахуванням додаткової угоди до №1 до зазначеного договору, позивач фактично набув відповідні права відносно ТОВ "Караван-2013", але не набув права власності на нерухоме майно (його частку). Судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності на новостворений (реконструйований) об`єкт нерухомості. Судами встановлено, що спірне нежитлове приміщення, вибуло з володіння територіальної громади в особі Дніпровської міської ради поза її волею. Нежитлове приміщення було витребувано судовим рішенням на підставі ст. 388 ЦК України у його набувача - ТОВ "Караван-2013" (за яким було зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). ТОВ "Караван-2013" вимоги до Дніпровської міської ради відносно відшкодування вартості поліпшень майна не заявляло.

Доводи заявника апеляційної скарги про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності є також безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 Цивільного кодексу України).

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що Дніпровська міська рада з`ясувала, що приміщення було зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності від 12.08.2015 за ТОВ Караван-2013 лише після того, коли після залишення без змін апеляційною інстанцією рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 не змогла зареєструвати своє право. До суду звернувся в межах строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо дат початку перебігу строку позовної давності, оскільки визначальним в даному випадку є не обізнаність про дату здійснення запису, а день, коли позивач довідався (або міг довідатися) саме про порушення свого права.

Так, однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (див. пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Як вже зазначалося рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю Караван-2013 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 124, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-2013" відмовлено. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі № 904/5061/17 залишено без змін.

Отже, лише тільки після набрання законної сили рішенням суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння (26.09.2017), у Позивача з`явилося право на реєстрацію за собою речового права на спірне майно.

А про порушення свого права Дніпровська міська рада довідалася лише тоді, коли не змогла зареєструвати своє право. Тому звернулась до суду в межах строку позовної давності (20.12.2019).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

Додаткові пояснення ТОВ "Караван 2013" до апеляційної скарги, які надійшли до апеляційного суду 03.09.2021, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 266 ГПК України передбачено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження встановлений ст. 256 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі проголошені в судовому засіданні 14.01.2021.

Повне рішення складено 22.01.2021. Повний текст рішення отриманий Відповідачем-2 з Єдиного державного реєстру судових рішень - 01.02.2021 (2-й арк. апеляційної скарги).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ГПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Таким чином, з системного аналізу ст. ст. 256, 266, строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі № 904/6132/19, а отже і строк для доповнення чи зміни апеляційної скарги на дане рішення для Відповідача-2 слід обраховувати протягом двадцяти днів з дня вручення Відповідачу-2 повного рішення суду, отже з 01.02.2021 по 20.02.2021.

В той же час, Відповідач-2 надав до Центрального апеляційного господарського суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, які за своїм змістом є доповненням до апеляційної скарги, лише 03.09.2021, тобто з порушенням строку, протягом якого може бути подане доповнення до апеляційної скарги.

На підставі вказаного, під час розгляду апеляційної скарги Відповідача-2 на оскаржуване рішення колегією суддів не беруться до уваги додаткові пояснення до апеляційної скарги від 03.09.2021.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скаргах і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван 2013" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/6132/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/6132/19 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван 2013" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.11.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна