РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2021Справа № 910/13690/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Есенс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Продагроком" про стягнення 325 297,93 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Протеїн Есенс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Продагроком" (далі - Підприємство) 325 297,93 грн, з яких: 297 000,07 грн - основний борг, 23 521,34 грн - пеня, 4 776,52 грн - три проценти річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 22 березня 2021 року № ПР22/03-2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 серпня 2021 року відкрито провадження в справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Також цією ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 25 серпня 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/13690/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, місто Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 14, офіс 4.

Копія зазначеної ухвали була отримана відповідачем 7 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 950.

Проте Підприємство в установлений строк відзиву на позов не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

23 вересня 2021 року до суду від позивача надійшла заява від цієї ж дати про зменшення позовних вимог та повернення судового збору, відповідно до якої Товариство просило стягнути з відповідача 135 297,93 грн, з яких: 107 000,07 грн - основний борг, 23 521,34 грн - пеня та 4 776,52 грн - три проценти річних, а також повернути з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у розмірі 8 337,96 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

19 жовтня 2021 року до суду від позивача надійшла заява від цієї ж дати про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 107 000,07 грн, у зв`язку з її сплатою Підприємством 4 жовтня 2021 року.

Інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що Підприємство належним чином було повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2021 року між відповідачем та позивачем було укладено договір поставки № ПР 22/03-2021, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов`язання передати у власність Підприємства продукцію, визначену в пункті 1.2. цієї угоди, а покупець, у свою чергу, - прийняти її та оплатити за ціною, вказаною у видатковій накладній.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що поставляється за цією угодою, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) - визначаються та вказуються у видатковій накладній (пункт 1.2. договору).

Пунктами 1.3., 1.,4. цього договору передбачено, що продукція поставляється за видатковими накладними, які будуть оформлені між сторонами протягом строку дії даного правочину. Продукція вважається такою, що поставлена на підставі, та в межах цього договору, навіть при відсутності вказівки (посилання) на нього в самих видаткових накладних.

Відповідно до пункту 4.1. договору поставка продукції здійснюється партіями, на умовах DPP/EXW відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" у редакції 2020 року, з урахуванням внутрішньодержавного характеру цього правочину. Конкретні умови поставки додатково узгоджуються сторонами в додатках до даного договору.

За умовами пунктів 5.2.-5.5. договору його загальна вартість складається з вартості всіх партій продукції, поставлених покупцю. Партією вважається продукція, що поставляється за кожною окремою накладною. Розрахунки за кожну поставлену партію продукції здійснюється покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата партій продукції здійснюється на умовах відстрочення платежу протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до пунктів 9.1., 9.2. цього договору останній набрав чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками й діє до 31 грудня 2021 року.

Судом встановлено, що позивач на виконання укладеного правочину в період з 2 квітня 2021 року по 18 серпня 2021 року поставив відповідачу продукцію на загальну суму 720 660,07 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками цих юридичних осіб.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки спірного товару за наведеними видатковими накладними також свідчить відсутність з боку покупця претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до дати звернення позивача до суду з даною позовною заявою було сплачено вартість поставленого товару в загальному розмірі 423 660,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних платіжних доручень.

Решта вартості поставленого відповідачу товару була ним сплачена Товариству з порушенням встановленого договором строку: 28 серпня 2021 року - за платіжним дорученням від цієї ж дати № 932 на суму 140 000,00 грн, 17 вересня 2021 року - за платіжним дорученням від цієї ж дати на суму 50 000,00 грн, та 4 жовтня 2021 року - за платіжним дорученням від цієї ж дати № 1045 на суму 107 000,07 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Із поданих позивачем матеріалів вбачається, що Підприємство погасило залишок суми основного боргу в розмірі 107 000,07 грн по договору поставки від 22 березня 2021 року № № ПР 22/03-2021 платіжним дорученням від 4 жовтня 2021 року № 1045.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв`язку з тим, що сума основної заборгованості за договором була сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі в частині позовної вимоги Товариства про стягнення з Підприємства 107 000,07 грн основного боргу на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в загальному розмірі 23 521,34 грн, нараховану на суму основного боргу за період з 13 квітня 2021 року по 18 серпня 2021 року, а також три проценти річних у розмірі 4 776,52 грн, нараховані в цей же період.

Пунктом 7.3. договору сторони погодили, що у випадку затримання проведення розрахунку покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум пені та трьох процентів річних, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність. У зв`язку з наведеними обставинами позовні вимоги про стягнення з відповідача 23 521,34 грн пені та трьох процентів річних у розмірі 4 776,52 грн є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню.

За приписами частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позовні вимоги Товариства підлягають частковому задоволенню: провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача 107 000,07 грн основного боргу слід закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, а вимоги про стягнення 23 521,34 грн пені та 3 процентів річних у розмірі 4 776,52 грн - задовольнити.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 4 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі суд, зокрема, вирішує питання про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається у разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повернення позивачу суми судового збору в розмірі 1 795,22 грн у зв`язку із закриттям провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При зверненні до суду з даним позовом Товариство сплатило судовий збір у розмірі 10 367,33 грн платіжним дорученням від 20 липня 2021 року № 1143.

Водночас у зв`язку з прийняттям заяви про зменшення позовних вимог до 135 297,93 грн, поверненню Товариству підлягає сплачений судовий збір у розмірі 8 097,33 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність у матеріалах справи заяви Товариства про повернення судового збору з Державного бюджету України, суд дійшов висновку про повернення позивачу суму судового збору в загальному розмірі 9 874,55 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України "Про судовий збір", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Продагроком" (04071, місто Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 14, офіс 4; ідентифікаційний код 41219032) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Есенс" (02002, місто Київ, вулиця Маланюка Євгена, будинок 114А; ідентифікаційний код 42900486) пеню в розмірі 23 521 (двадцять три тисячі п`ятсот двадцять одну) грн 34 коп. та три проценти річних у розмірі 4 776 (чотири тисячі сімсот сімдесят шість) грн 52 коп., а також судовий збір у розмірі 474 (чотириста сімдесят чотири) грн 78 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі № 910/13690/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Есенс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Продагроком" про стягнення 107 000,07 грн закрити.

Ухвалою суду повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Протеїн Есенс" (02002, місто Київ, вулиця Маланюка Євгена, будинок 114А; ідентифікаційний код 42900486) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 9 874 (дев`ять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн 55 коп., сплачений платіжним дорученням від 20 липня 2021 року № 1143 на загальну суму 10 367,33 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 1 листопада 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко