РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2021Справа № 910/7679/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Золотовського Аркадія Олексійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Ялова Наталія Олександрівна

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

За участю представників учасників справи:

від позивача Золотовський А.О.,

Бабійчук О.С. (адвокат за ордером АА № 1147289 від 21.10.2021)

від відповідача не з`явились

від третьої особи не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2021 року Фізична особа-підприємець Золотовський Аркадій Олексійович (далі - ФОП Золотовський А.О., позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика», відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 139, виданого 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Наталією Олександрівною.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку вчинення виконавчого напису, а саме відсутністю наданих відповідачем доказів безспірності заборгованості та, як наслідок, відсутністю перевірки нотаріусом безспірності вимог стягувача.

Одночасно з вищевказаним позовом до суду надійшла подана позивачем заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 заяву позивача про забезпечення позову задоволено повністю, ухвалено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 139, виданого 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Наталією Олександрівною, у виконавчому провадженні № 61169394, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою Віталіною Володимирівною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/7679/21 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.07.2021, залучено до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ялову Наталію Олександрівну як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

02.07.2021 через відділ діловодства суду надійшло клопотання третьої особи про розгляд справи без участі її представника.

05.07.2021 через відділ діловодства суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, без накладення ЕЦП на документ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 відкладено підготовче засідання на 22.07.2021, запропоновано відповідачу та третій особі надати суду: пояснення щодо того, які документи надавались для вчинення виконавчого напису № 139, виданого 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О.; належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. вчинявся спірний виконавчий напис; відомості про повідомлення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. боржника про вчинення спірного виконавчого напису № 139, виданого 27.01.2020 (у випадку наявності документального підтвердження повідомлення боржника, надати суду належним чином засвідчені копії доказів) та визнано явку позивача або його представника у наступне підготовче засідання обов`язковою.

22.07.2021 суд відклав підготовче засідання на 27.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 викликано відповідача та третю особу у наступне підготовче засідання 27.07.2021.

26.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подачу позивачем клопотання про витребування доказів та клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ялової Н.О. нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 139 від 27.01.2020.

27.07.2021 через відділ діловодства суду засобами електронного зв`язку від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, без накладення ЕЦП на документ, обґрунтоване відсутністю можливості брати участь у справі через запровадження карантинних обмежень та стрімке поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з ініціативи суду, відкладено підготовче засідання на 26.08.2021, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення судового засідання, поновлено позивачу процесуальний строк для звернення до суду з клопотанням про витребування доказів та задоволено його, зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ялову Н.О. надати суду належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 139 від 27.01.2020.

03.08.2021 від третьої особи через відділ діловодства суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника.

25.08.2021 від третьої особи через відділ діловодства суду надійшли документи, витребувані судом за клопотанням позивача, а також чергове клопотання, в якому третя особа просила розглядати справу без участі її представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 14.09.2021.

14.09.2021 суд відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 28.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 викликано відповідача та третю особу у наступне судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 28.09.2021.

28.09.2021 суд відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 21.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 викликано відповідача та третю особу у наступне судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 21.10.2021.

18.10.2021 через відділ діловодства суду позивач подав уточнену позовну заяву, яка за своїм змістом є поясненнями по суті справи. У вказаних поясненнях, серед іншого, позивач вказав, що наказом Міністерства юстиції України № 3638/5 від 26.11.2019 приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О. було анульовано доступ до державного реєстру, тому позивач вважав, що діяльність вказаного приватного нотаріуса є незаконною, що, на переконання позивача, додатково свідчить про безпідставність та незаконність вчинення приватним нотаріусом спірного виконавчого напису. Вказані пояснення були прийняті судом до розгляду.

21.10.2021 у судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 21.10.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

09.08.2019 між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та ФОП Золотовським А.О. (позичальник) був укладений договір про надання фінансового кредиту № 055143-КВ1 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору факт надання кредиту, а також усі його істотні умови фіксуються у відповідній додатковій угоді про надання кредиту (далі - додаткова угода про надання кредиту), що є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що розмір та порядок нарахування плати за користування кредитом визначаються в додаткових угодах про надання кредиту та Правилах про надання коштів у позику, у тому числі, й на умовах фінансового кредиту кредитодавця.

Для отримання кредиту за цим договором позичальник подає кредитодавцю анкету-заяву про отримання кредиту та інші документи, передбачені Правилами про надання коштів у позику, у тому числі, й на умовах фінансового кредиту кредитодавця (п. 3.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору кредит надається позичальнику протягом 3 (трьох) банківських днів з дня підписання відповідної додаткової угоди про надання кредиту.

Згідно з п. 3.5 кредитного договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у анкеті-заявці про отримання кредиту, або шляхом отримання кредиту готівкою через касу банку чи небанківської фінансової установи, що є партнерами кредитодавця.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що протягом строку, передбаченого відповідною додатковою угодою до цього договору, позичальник зобов`язаний здійснити повернення кредиту та сплатити плату за його користування частинами в розмірах, порядку та в строки визначені згідно графіка платежів, що є невід`ємною частиною відповідно до додаткової угоди про надання кредиту.

Позичальник проводить погашення кредиту та плати за користування кредитом шляхом перерахування суми кредиту та плати за користування кредитом на банківський рахунок кредитодавця, зазначений у розділі 12 цього договору. Датою повернення (погашення) всієї суми кредиту, плати за його користування та інших обов`язкових платежів, передбачених цим договором, є дата зарахування в повному обсязі коштів, передбачених відповідною додатковою угодою про надання кредиту до договору, на банківський рахунок кредитодавця, зазначений у розділі 12 даного договору, або дата повернення кредиту готівкою через касу банку чи небанківської фінансової установи, що є партнерами кредитодавця. Погашення кредиту та плати за користування кредитом може бути здійснене позичальником, крім іншого, через платіжні термінали - апаратно-програмні комплекси, що забезпечують прийом платежів від фізичних осіб в режимі самообслуговування. При цьому позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування кредитом (п. 4.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору сторони погодили, що у випадку якщо останній день строку користування кредитом припадає на вихідний (святковий, неробочий) день, то кошти в будь-якому випадку повинні бути перераховані на рахунок кредитодавця на останній день строку користування кредитором.

Положеннями п. 5.1.2 кредитного договору на позичальника покладений обов`язок повернути в повному обсязі кредит та нараховану плату за користування кредитом за фактичний час його використання в порядку та строки, визначені відповідною додатковою угодою про надання кредиту та графіком платежів, а також сплатити нараховані кредитодавцем штраф та/або пеню, у разі порушення умов даного договору та додаткових угод до нього.

Згідно з п. 7.3 кредитного договору у разі несплати кредиту та/або інших належних платежів за цим договором у строки, встановлені договором, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентам з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою.

У разі прострочення позичальником строків сплати чергових платежів, визначених цим договором та додатковими угодами про надання кредиту, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю неустойку (пеню/штраф) у розмірі та порядку, встановленому додатковими угодами про надання кредиту та/або рішення кредитодавця, що прийняте на підставі п. 5.4.2 цього договору (п. 7.4 кредитного договору).

У п. 6.1 кредитного договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2030. При цьому закінчення строку дії договору не звільняє сторін від належного виконання зобов`язань, що виникли протягом строку дії цього договору.

Сторонами була укладена додаткова угода № 1 від 09.08.2019 до кредитного договору (далі - додаткова угода).

Згідно з п. 1 додаткової угоди у порядку та на умовах, визначених цією додатковою угодою та договором, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом і, у разі наявності, пеню та/або штраф у повному обсязі в порядку та на умовах, визначених договором та цією додатковою угодою.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди кредит надається строком на 8 (вісім) календарних тижнів, де першим днем є дата підписання цієї додаткової угоди.

Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 0,91427600% за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, визначеного у п. 2 цієї додаткової угоди, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Положеннями п. 5 додаткової угоди встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом з урахуванням наступних умов:

- позичальник здійснює погашення заборгованості по кредиту шляхом сплати обов`язкових щотижневих платежів щотижня кожної п`ятниці, які він зобов`язаний здійснювати регулярно не пізніше дат, установлених графіком платежів, що наведений у п. 6 цієї додаткової угоди;

- мінімальна сума обов`язкового щотижневого платежу для позичальника визначається графіком платежів, що наведений у п. 6 цієї додаткової угоди, але у будь-якому разі не може бути менше 3 300,00 грн.

У п. 6 додаткової угоди сторони погодили графік обов`язкових платежів, згідно з яким кожен наступний черговий платіж в розмірі 3 300,00 грн повинен був бути сплачений позичальником 16.08.2019, 23.08.2019, 30.08.2019, 06.09.2019, 13.09.2019, 20.09.2019, 27.09.2019, 04.10.2019.

Таким чином, відповідач повинен був у повній мірі виплатити кредит та плату за користуванням ним у строк до 04.10.2019.

Відповідно до п. 7 додаткової угоди у разі прострочення постачальником строків сплати обов`язкових платежів, визначених п. 5 цієї додаткової угоди, кредитодавець може нарахувати штраф на суму прострочених загальних платежів у розмірі 3,69% за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, виходячи з наявної суми прострочених загальних платежів на початок календарного дня, або в інших розмірах, визначених кредитодавцем згідно з п. 5.4.2 договору.

Згідно з відомостями, вказаними в анкеті-заявці позичальника ФОП Золотовського А.О., сторони визначили, що перерахування кредиту буде здійснено на його картковий рахунок № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), відкритий у АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач не заперечував факт надання йому кредитних коштів, а також не заперечував ту обставину, що кредитні кошти не були повернуті ним у повному обсязі.

У зв`язку з цим 27.01.2020 за заявою ТОВ «Бізнес Позика» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. був вчинений виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 139 (далі - спірний виконавчий напис нотаріуса), згідно з яким стягнення заборгованості провадиться за період з 05.10.2019 по 15.01.2020, сума повної заборгованості складає 45 549,00 грн, в тому числі:

- заборгованість за сумою кредиту в розмірі 10 782,79 грн;

- заборгованість аза процентами в розмірі 2 027,44 грн;

- плата за пропуск мінімальних платежів в розмірі 32 738,77 грн.

Крім того, нотаріусом вказано, що за вчинення ним виконавчого напису на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати зі стягувача ТОВ «Бізнес Позика» в розмірі 1 500,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Таким чином, згідно зі спірним виконавчим написом нотаріуса загальний розмір суми, що підлягає стягненню з боржника ФОП Золотовського А.О. на користь стягувача ТОВ «Бізнес Позика», склав 47 049,00 грн.

05.02.2020 на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовим В.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 61169394, про що складено відповідну постанову.

Вважаючи, що спірний виконавчий напис № 139 від 27.01.2020 був вчинений приватним нотаріусом КМНО Яловою Н.О. з порушеннями встановленої чинним законодавством процедури, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

На переконання позивача, допущені приватним нотаріусом порушення процедури вчинення виконавчого напису полягали у тому, що приватний нотаріус не переконалась у безспірності вимог стягувача, адже надані нотаріусу документи не підтверджували правомірність здійснених кредитором нарахувань; не переконалась у наявності доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень; вчинив напис за відсутності усіх документів, необхідність яких визначена п. 3.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Крім того, позивач вказував, що наказом Міністерства юстиції України № 3638/5 від 26.11.2019 приватному нотаріусу КМНО Яловій Н.О. було анульовано доступ до державного реєстру.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 262 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 345 Господарського кодексу України встановлено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України на позичальника покладений обов`язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1056 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач умови укладеного ним кредитного договору у повній мірі не виконав, що ним не заперечується, отже позивач допустив порушення зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі - Перелік).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Суд вказує, що положення п. 1 вищевказаного Переліку, на який посилається позивач, застосовується у випадку стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки в дному випадку заборгованість виникла на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, що не суперечить приписам чинного законодавства.

Згідно з п. 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14 зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З урахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, господарський суд вказує, що з матеріалів даної справи вбачається, що спірний виконавчий напис нотаріуса від 27.01.2020 був вчинений останнім з огляду на наявність заборгованості за кредитним договором за період з 05.10.2019 по 15.01.2020.

При цьому матеріали справи свідчать, що позивач повинен був виконати свої грошові зобов`язання перед відповідачем за укладеним сторонами кредитним договором у повній мірі у строк до 04.10.2020 (включно).

Матеріали справи також свідчать, що на виконання вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, кредитор з метою вчинення спірного виконавчого напису надав приватному нотаріусу виписку про стан заборгованості, нарахувань та про ненадходження платежу за договором про надання фінансового кредиту № 055143-КВ1 від 09.08.2019, у якій вказав, що:

1) 09.08.2019 кредитодавцем надано позичальнику кредит в сумі 20 000,00 грн;

2) за період з 09.08.2019 по 15.01.2020 включно боржником сплачено 8 платежів на загальну суму 14 451,00 грн, що розподілені згідно умов кредитного договору та додаткової угоди до нього на погашення:

- основної суми кредиту 9 217,21 грн;

- плати за користування 4 989,44 грн;

- плати за пропуск мінімальних платежів 244,35 грн;

3) станом на 15.01.2020 сума заборгованості по нарахуванням (платежам, що не надійшли) до повного виконання зобов`язань за договором складає 45 549,00 грн, у тому числі:

- заборгованість за сумою кредиту в розмірі 10 782,79 грн;

- заборгованість за процентами в розмірі 2 027,44 грн;

- плата за пропуск мінімальних платежів в розмірі 32 738,77 грн.

4) заборгованість в розмірі 45 549,00 грн боржником не погашена.

При цьому позивач, надаючи суду пояснення щодо обставин справи в судових засіданнях, не заперечував наявність у нього заборгованості перед відповідачем за договором про надання фінансового кредиту № 055143-КВ1 від 09.08.2019 та додатковою угодою № 1 від 09.08.2019 до нього, а також не надав суду докази відсутності такої заборгованості.

Поряд з наведеним здійснені ТОВ «Бізнес Позика» нарахування відповідають умовам укладеного сторонами договору.

Судом взята до уваги та обставина, що ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, в якій відкритий кредитний рахунок ФОП Золотовський А.О., що в силу приписів ст.ст. 60 (Банківська таємниця), 61 (Зобов`язання щодо збереження банківської таємниці) Закону України «Про банки і банківську діяльність» позбавляє товариство можливості отримати виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення.

Крім наведеного, кредитодавець подав приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису письмову вимогу № 1340 від 15.01.2020 та докази її направлення (список згрупованих поштових відправлень № 92 та фіскальні чеки підприємства поштового зв`язку).

Щодо тверджень позивача про те, що наказом Міністерства юстиції України № 3638/5 від 26.11.2019 приватному нотаріусу КМНО Яловій Н.О. було анульовано доступ до державного реєстру, що свідчить про незаконність вчиненої ним нотаріальної дії, суд вказує таке.

Пунктом 3 наказу Міністерства юстиції України № 3638/5 від 26.11.2019 приватному нотаріусу був анульований доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, вищевказана заборона поширювалась на доступ приватного нотаріуса до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та позбавляла нотаріуса можливості вчиняти дії саме у вказаному реєстрі, однак не мала своїм наслідком повне зупинення діяльності нотаріуса та позбавлення його права вчиняти будь-які нотаріальні дії.

До того ж такі дії Міністерства юстиції України були оскаржені приватним нотаріусом КМНО Яловою Н.О. в межах адміністративної справи № 640/23944/19.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2020 у справі № 640/23944/19, яке набрало законної сили, позов приватного нотаріуса КМНО Ялової Н.О. був задоволений, п. 3 наказу Міністерства юстиції України № 3638/5 від 26.11.2019 визнаний протиправним та скасований, Міністерство юстиції України зобов`язано поновити приватному нотаріусу доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З урахуванням викладеного, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність порушень процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса при вчиненні приватним нотаріусом КМНО Яловою Н.О. спірного виконавчого напису.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

За приписами ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч. 10 ст. 145 ГПК України).

З урахуванням відмови судом у задоволенні позову в повному обсязі суд скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ним в межах даної справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2021.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/7679/21.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 08.11.2021.

Суддя О.Г. Удалова