Суддя Н.Плотницька, розглянувши заяву представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 419 937 грн 44 коп.
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі № 910/12925/21 позов задоволено частково; з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" стягнуто заборгованість у розмірі 376 404 грн 00 коп. основної заборгованості, 5 655 грн 85 коп. інфляційних втрат, 3 248 грн 42 коп. 3 % річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 779 грн 62 коп.; у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 15 808 грн 97 коп. пені та 18 820 грн 20 коп. штрафу відмовлено.

21.10.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" надійшла заява про про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 1 - 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" (клієнт за договором) та адвокатським бюро "Тетяни Андріанової" (бюро за договором) укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір).

Відповідно до додатку до договору про надання правової допомоги від 09.01.2020 клієнт доручає, а бюро зобов`язується надати правничу допомогу (надалі - послуги) з представництва інтересів клієнта щодо стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості на користь клієнта за договором № 16864/53-124-01-20-12652 від 26.10.2020, який укладено між клієнтом та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Згідно з пунктом 1.2. додатку послуги, що надаються клієнту включають підготовку та направлення від імені клієнта та у його інтересах відповідних позовних матеріалів до суду, представництв - участь у судових засіданнях в суді першої інстанції; підготовку процесуальних документів на стадії судового розгляду в суді першої інстанції, в тому числі, але не виключно, необхідні заяви, клопотання, відповідь на відзив, та інших документів у разі їх необхідності; надання пояснень у суді тощо.

У пункті 1.3. додатку зазначено, що вартість послуг бюро за домовленістю сторін становить: підготовка та направлення позовних матеріалів до суду - 10 000, 00 грн; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції - 15 000, 00 грн; додаткова винагорода бюро (гонорар успіху) в розмірі 10 % від ціни позову сплачується у випадку вирішення справи в суді першої інстанції на користь клієнта та підставою для сплати є відповідне судове рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 15 000 грн 00 коп. представником позивача долучено до матеріалів справи копії наступних документів: копію договору про надання правової допомоги від 09.01.2020, копію додатку до договору про надання правової допомоги від 09.01.2020, копію акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 06.08.2021 № 28, копію рахунку на оплату від 06.08.2021 № 28 на суму 15 000 грн 00 коп., копію платіжного доручення від 28.08.2021 № 15399 на суму 15 000 грн 00 коп., копію ордера серії КС № 544256 на ім`я адвоката Котова Сергія Олександровича.

Відповідно до акта приймання-передачі наданої правової від 06.08.2021 № 28 бюро надало, а клієнт прийняв послуги:

- консультація щодо можливості звернення до суду з господарським позовом про стягнення 419 937 грн 44 коп. з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - 2500,00 грн;

- вивчення документів, наданих клієнтом, для підготовки і подання позову, вивчення та аналіз нормативно-правової бази - 2500,00 грн;

- складання позовної заяви від 05.08.2021 про стягнення 419 937 грн 44 коп. - 10 000,00 грн.

Згідно із частинами 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У заяві про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень адвоката Котова Сергія Олександровича представляти інтереси позивача.

Також, відповідач зазначає, що не є видом правової допомоги підготовка до судової справи у вигляді вивчення нормативно-правової бази, судової практики або наданих матеріалів для підготовки процесуальних документів чи отримання інших теоретичних або практичних знань адвоката, відправка ним поштової кореспонденції тощо.

Вказані доводи відповідача відхиляються судом, оскільки на підтвердження повноважень адвоката Котова Сергія Олександровича представляти інтереси позивача останнім долучено до матеріалів справи копію ордера серії КС № 544256 на ім`я адвоката Котова Сергія Олександровича.

Стосовно тверджень відповідача про те, що вивчення нормативно-правової бази, судової практики або наданих матеріалів для підготовки процесуальних документів чи отримання інших теоретичних або практичних знань адвоката не є видом правової допомоги, суд погоджується.

Разом з тим, у пункті 2 акта крім вивчення та аналізу нормативно-правової бази зазначено про вивчення документів, наданих клієнтом, для підготовки та подання відзиву, на що адвокатом витрачено одну годину, вартість якої становить 2500,00 грн. Отже, на думку суду, вказана сума та вид правової допомоги є обґрунтованою та підтвердженою.

Відтак, суд вважає твердження відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу необґрунтованими. та не підтвердженими доказами.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на заявлену ціну позову та розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірним із предметом позову та ступенем складності справи.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позов у даній справі задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 763 грн 06 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" (вулиця Костянтинівська, будинок 73, місто Київ, 04080, ідентифікаційний код 31091208) витрати на правничу допомогу у розмірі 13 763 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят три) грн 06 коп.

3. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Суддя Н.Плотницька