ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2021 р. Справа№ 911/2201/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Суровцов А.Ю.,

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Ліліт-Ка"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 року

за зустрічним позовом Приватного підприємства "Ліліт-Ка"

до Дочірнього підприємства "Київський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України"

про припинення зобов`язання, шляхом зарахування зустрічних вимог,-

у справі № 911/2201/21

за позовом Дочірнього підприємства "Київський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Приватного підприємства "Ліліт-Ка"

про стягнення 1021152,86 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірне підприємсто "Київський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Ліліт-Ка" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості за договором на приготування гарячої дрібнозернистої асфальтобетонної суміші типу Б марки 1 з матеріалів замовника від 17.03.2020 року № 02/17/03/20 у розмірі 1021152,86 грн, з яких: 815024,08 грн основний борг, 177175,85 грн пеня, 28952,93 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору на приготування гарячої дрібнозернистої асфальтобетонної суміші типу Б марки 1 з матеріалів замовника від 17.03.2020 року № 02/17/03/20 за надані позивачем послуги в повному обсязі не розрахувався, у зв`язку з чим виникла стягувана сума боргу, що стало підставою для додаткових нарахувань та вимог про стягнення пені та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/2201/21 року та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду від Приватного підприємства «Ліліт-Ка» надійшла зустрічна позовна заява до дочірнього підприємства «Київський Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», в якій заявник просив суд припинити зобов`язання у сумі 603913,79 грн, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які виникли з договору від 17.03.2020 року № 02/17/03/20 у сумі 815024,08 грн, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які виникли за видатковими накладними від 31.03.2020 року № 12 та від 21.05.2020 року № 17 у сумі 603913,79 грн, чим зменшити суму заборгованості Приватного підприємства «Ліліт-Ка» перед дочірнім підприємством «Київський Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за договором від 17.03.2020 року № 02/17/03/20 на різницю зустрічних вимог, а саме до 211110,29 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.09.2021 року у справі №911/2201/21 зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами повернуто Приватному підприємству "Ліліт-Ка".

Не погодившись з ухвалою суду, Приватне підприємство "Ліліт-Ка" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області якою повернуто зустрічну позовну заяву у справі № 910/3435/21 скасувати, справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Київської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, не застосував до спірних правовідносин висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.04.2019 року у справі №918/541/18.

Так, скаржник вказав, що допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів, тощо).

Крім того, скаржник зазначив, що задоволення зустрічного позову Приватного підприємства "Ліліт-Ка" може виключити частково задоволення первісного позову, обидва позови є взаємопов`язаними їх розгляд є доцільним, що відповідає ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ліліт-Ка" на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 року передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Ліліт-Ка" на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 року у справі № 911/2201/21 своєю ухвалою від 12.10.2021 року.

Відповідач за зустрічним позовом своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник скаржника 04.11.2021 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 01.09.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Приватного підприємства "Ліліт-Ка" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що Приватне підприємство «Ліліт-Ка» здійснив поставку Дочірньому підприємству «Київський Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» товару на загальну суму 603913,79 грн, що підтверджується видатковими накладними від 31.03.2020 року № 12 та від 21.05.2020 року № 17 та, як зазначає позивач за зустрічним позовом, відповідач за зустрічним позовом за отриманий товар не розрахувався, а тому Приватне підприємство «Ліліт-Ка» 16.08.2021 року звернулось до Дочірнього підприємства «Київський Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог. У зв`язку з чим Приватне підприємство «Ліліт-Ка» вважає, що у даному випадку наявна можливість для зарахування зустрічних однорідних вимог, а відтак і часткового припинення зобов`язань сторін, адже первісний позов також обґрунтований наявністю заборгованості у відповідача перед позивачем.

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов договору на приготування гарячої дрібнозернистої асфальтобетонної суміші типу Б марки 1 з матеріалів замовника від 17.03.2020 року № 02/17/03/20 надав відповідачу послуги обумовлені цим договором на загальну суму 1185572,70 грн, з яких відповідач оплатив лише 370548,62 грн.

Тобто, вимоги позивача за первісним позовом обґрунтовані неналежним виконанням Приватним підприємством «Ліліт-Ка» взятих на себе зобов`язань за договором на приготування гарячої дрібнозернистої асфальтобетонної суміші типу Б марки 1 з матеріалів замовника від 17.03.2020 року № 02/17/03/20, які позивач доводить наявністю первинних документів за вказаним правочином.

При цьому, вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані виконанням своїх зобов`язань за іншими правочинами, а саме за видатковими накладними від 31.03.2020 року № 12 та від 21.05.2020 року № 17 (з яких не вбачається що поставка товару за цими накладними здійснювалась в межах договору від 17.03.2020 року № 02/17/03/20), а також наявністю заборгованості у Дочірнього підприємства «Київський Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», яка виникла на підставі цих накладних та, відповідно, можливістю зарахування однорідних зустрічних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що первісні та зустрічні позовні вимоги всупереч приписам ч. 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України ґрунтуються на різних правових підставах, які обґрунтовані різними доказами, задоволення зустрічного позову не виключає правову підставу задоволення первісного позову, а спільний розгляд цих вимог не може бути визнаний доцільним.

Правовідносини, що виникли між сторонами на підставі видаткових накладних від 31.03.2020 року № 12 та від 21.05.2020 року № 17 жодним чином не спростовують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами за договором від 17.03.2020 року № 02/17/03/20 та не можуть довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову.

При цьому, колегія суддів відзначає, що задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання зустрічного позову не доводить відсутності у позивача матеріально-правових підстав для задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом, а задоволення зустрічного позову не тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Право відповідача пред`явити до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.

Зважаючи на положення частини другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Аналогічна правова позиція містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 910/2987/18.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, зустрічна позовна заява Приватного підприємства «Ліліт-Ка» зазначеним ознакам не відповідає, оскільки, вимоги заявника виникли на підставі інших правових підстав, а подані на підтвердження зазначених вимог докази є відмінними від тих, які надані в обґрунтування первісного позову.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову не є доцільним, оскільки, утруднить розгляд справи, в зв`язку із поєднанням у спорі позовних вимог, що виникають з різних підстав.

Також, колегія суддів враховує, що предметом зустрічних позовних вимог є не стягнення по іншому договору, а припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог. При цьому, скаржник не позбавлений можливості при розгляді первісного позову посилатись на факт припинення зобов`язань шляхом зарахування.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що обидва позови є взаємопов`язаними в розумінні ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, а спільний розгляд їх є доцільним.

Судом апеляційної інстанції при винесенні даної постанови враховані правові позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.04.2019 року у справі №918/541/18.

Колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів, тощо), проте останні не спростовують вищевикладених висновків суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що зустрічний позов Приватного підприємства «Ліліт-Ка» підлягає поверненню заявнику, адже Інших належних доводів та доказів на підтвердження своїх заперечень скаржник суду не надав.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Приватного підприємства «Ліліт-Ка» фактично зводяться до мотивів викладених у зустрічній позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ліліт-Ка" на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 року у справі №911/2201/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 року у справі №911/2201/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/2201/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 08.11.2021 року.