ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 335/14210/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. - головуючий, Баранець О.М., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

представників учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 (особисто), Федорова М.Д.,

відповідача - Валька В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2021 (головуючий суддя - Білецька Л.М., судді: Верхогляд Т.А., Вечірко І.О.), рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2021 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 (суддя Науменко А.О.)

у справі №335/14210/18

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборне-133"

про визнання недійсним рішення установчих зборів власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що оформлені протоколом від 30.01.2016 №1,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 19.10.2021 №29.3-02/3708 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", у зв`язку з відпусткою судді Вронської Г.О., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №335/14210/18, за результатами якого визначено наступний склад колегії суддів: Бакуліна С.В. - головуючий, Баранець О. М., Губенко Н.М.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1. У листопаді 2018 ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборне-133" (далі - ОСББ "Соборне-133") про визнання недійсними рішень установчих зборів власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, оформлених протоколом від 30.01.2016 №1 і змін до нього, внесених Протоколом засідання членів правління ОСББ "Соборне-133" від 17.02.2016.

1.2. В обґрунтування підстав звернення з позовом ОСОБА_1 посилався на порушення під час проведення установчих зборів порядку створення ОСББ через неовідомлення позивача про проведення установчих зборів, порушення порядку підрахунку голосів та проведення опитування.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

2.1. 14.01.2016 ініціативною групою у складі п`яти осіб, власників житлових приміщень у буд. №133 по пр-ту Соборний у м. Запоріжжя, ініційовано створення ОСББ у наведеному будинку, що оформлено Протоколом засідання ініціативної групи (т.1 а.с.13-16).

2.2. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину /2-579/ та /2-599/ від 05.03.2009 відповідно до Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22504419 від 16.04.2009 та №22504561 від 16.04.2009 позивач ОСОБА_1 є власником житлового приміщення (кв.) №186 у буд. №133 по пр-ту Соборний у м. Запоріжжя, загальною площею 44,76 кв.м.

2.3. 30.01.2016 було проведено установчі збори власників житлових та нежитлових приміщень буд. №133 по пр-ту Соборний у м. Запоріжжя, на яких прийняті рішення, оформлені Протоколом №1 (т.1 а.с.17-18), з таких питань порядку денного:

- обрання голови та секретаря установчих зборів (рішення прийнято: голова - Сорокіна О., секретар - Репуцька А.);

- створення ОСББ, затвердження його назви та місцезнаходження (рішення прийнято: створення ОСББ №133 по пр-ту Соборний у м. Запоріжжя з назвою "Соборне-133");

- затвердження Статуту (рішення прийнято: установчий документ затверджено);

- визначення уповноваженої особи на проведення державної реєстрації ОСББ (рішення прийнято: уповноважено Салагалову І. );

- обрання членів правління (рішення прийнято: обрано до членів правління 10 осіб - власників житлових приміщень у під`їздах 2-6 буд. №133 по пр-ту Соборний у м. Запоріжжя).

З розділу "Загальна інформація" вбачається, що загальна кількість співвласників приміщень у будинку становить 162 особи; загальна площа всіх приміщень у будинку (квартир та нежитлових приміщень) становить 9949,47 кв.м.

У загальних зборах взяли участь особи, що володіють сукупно 1903,38 кв.м (38 осіб). У письмову опитуванні - 4619,03 кв.м (41 особа).

Додатками до Протоколу від 31.01.2016 оформлено результати поіменного голосування з питань порядку денного (додаток №1) та письмового опитування з питань порядку денного (додаток №2 ) (т.1 а.с.87-107).

2.4. 17.02.2016 на засіданні членів правління ОССБ "Соборне-133" прийнято рішення про внесення змін до Протоколу №1 від 30.01.2016 (т.1 а.с.19-20) шляхом виправлення виявлених помилок і внесення відповідних змін до Протоколу та додатків до нього, оскільки ОСОБА_3, згідно з даними Держреєстру речових прав, не є власником квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Правлінням прийнято рішення про неврахування при підрахунку голосів з питань порядку денного голосу 111,96 кв.м (квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ). При здійсненні перерахунку голосів з питань порядку денного осіб, правлінням встановлено наявність кворуму для прийняття рішень, з питань порядку денного, а також наявності голосів з кожного питання більше половини від загальної кількості усіх співвласників (9949,47 кв.м).

2.5. У лютому 2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис №0039521 про реєстрацію новоствореної юридичної особи в організаційно - правовій формі ОСББ та назвою "Соборне -133", місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр-т Соборний (кол. Леніна), 133. Голова правління (керівник): Салгалова І.В.

2.6. На підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2016 №310/2 вилучено з господарського відання та передано в управління ОСББ "Соборне-133" житловий будинок №133 по пр-ту Соборний у м. Запоріжжя (т.1 а.с.110).

2.7. Позивач зазначав, що скликання, проведення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку та голосування на них 30.01.2016 відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для визнання їх недійсними.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

3.1. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 08.07.2020 скасував рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01.04.2019 та постанову Запорізького апеляційного суду від 31.05.2019 у справі №335/14210/18; провадження у цій справі закрив; повідомив позивача, що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарських судів.

3.2. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 09.09.2020 справу №335/14210/18 направив до Господарського суду Запорізької області.

3.3. Господарський суд Запорізької області рішенням від 10.02.2021 у справі №335/14210/18 відмовив у задоволенні позовних вимог.

3.4. Рішення суду першої інстанції мотивовано обставинами щодо фактичного дотримання ініціативною групою вимог законодавства, що регулює питання створення та функціонування ОСББ, зокрема, з огляду на участь позивача під час проведення письмового опитування власників приміщень будинку, в якому створено ОСББ, та відповідності бланку письмового опитування вимогам статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

3.5. За результатами розгляду заяви відповідача про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомогою у цій справі, судом першої інстанції 25.02.2021 прийнято додаткове рішення про стягнення з позивача на користь заявника 19000,00 грн.

3.6. Центральний апеляційний господарський суд постановою від 02.06.2021 рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2021 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 у справі №335/14210/18 залишив без змін з тих же підстав.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи.

4.1. Не погоджуючись з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2021, рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.02.2021 та додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 у справі №335/14210/18, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

4.2. У якості підстави касаційного оскарження скаржник зазначив пункти 1 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме:

- неврахування судами висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 18.04.2018 у справі №904/2796/17, від 18.08.2018 у справі №916/782/17 та від 25.06.2019 у справі №922/1500/18 щодо застосування статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку";

- порушення судами норм процесуального права в частині дослідження зібраних у справі доказів та встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

4.3. Скаржник зазначає про неврахування судами того, що недотримання встановленого законом порядку повідомлення співвласників багатоквартирного будинку про проведення установчих зборів є самостійною та безумовною підставою для визнання недійсними рішень установчих зборів незалежно від результатів голосування.

4.4. Скаржник наголошує, що внаслідок допущених відповідачем порушень позивач довідався про факт проведення установчих зборів лише 08.02.2016 під час проведення опитування стосовно створення самого ОСББ, внаслідок чого був позбавлений можливості ознайомитися з проектом статуту ОСББ, запропонувати свої зміни та доповнення, висунути свою кандидатуру та висловитися щодо недоцільності створення ОСББ.

4.5. Також заперечуючи проти стягнення з позивача на користь відповідача витрат на надання правової допомоги у розмірі 19000 грн, скаржник наголошує на відсутності доказів оплати заявлених витрат, тоді як за умовами договору вони мали бути сплачені у день надання виконавцем конкретного виду правової допомоги або на умовах повної передоплати.

4.6. ОСББ "Соборне-133" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

5. Позиція Верховного Суду.

Щодо позиції по суті спору.

5.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно зазначити таке.

5.3. Спір по справі стосується визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ.

5.4. Положеннями статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

5.5. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

5.6. Відповідно до статті 1 Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

5.7. Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

5.8. Частиною четвертою статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

5.9. Порядок створення об`єднання, порядок скликання і проведення установчих зборів визначені у статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", частинами першою - п`ятою якої передбачено, що об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку. Для створення об`єднання скликаються установчі збори. Скликання установчих зборів здійснюється ініціативною групою, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежилих приміщень. Повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. Час і місце проведення обираються зручними для більшості можливих учасників зборів.

5.10. Судами попередніх інстанцій встановлено у цій справі факт скликання та проведення ініціативною групою у складі п`яти осіб - власників квартир багатоквартирного будинку №133 по пр-ту Соборний установчих зборів з метою створення об`єднання співвласників зазначеного багатоквартирного будинку №133.

5.11. Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України суб`єкти, вказані у цій частині, мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

5.12. Зі змісту статей 15, 16 ЦК України випливає, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

5.13. Застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої із зазначених умов унеможливлює задоволення позову.

5.14. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

5.15. Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц).

5.16. Наявність юридичного спору означає, що сторони цього спору перебувають у правовідносинах, пов`язаних з реалізацією ними своїх прав, які мають суперечливий, протилежний характер, та прагнуть вирішити наявний між ними конфлікт.

5.17. За змістом позовних вимог між позивачем та іншими співвласниками, які прийняли рішення створити юридичну особу - відповідача, виник правовий конфлікт щодо реалізації позивачем права на управління спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, який позивач прагне розв`язати всупереч законодавчо встановленій процедурі.

5.18. Так, враховуючи предмет позову у цій справі, рішення установчих зборів щодо створення ОСББ безпосередньо стосується відносин створення ОСББ "Соборне-133" як юридичної особи, а вимоги позивача визнати його недійсним спрямовані на припинення ОСББ "Соборне-133", а не на захист прав та охоронюваних законом інтересів позивача (подібний висновок міститься у пункті 5.32 постанови Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 910/9672/20).

5.19. Колегія суддів також відзначає, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №904/2796/17 та від 18.09.2018 у справі №916/782/17, на які посилається скаржник, зроблено висновок про імперативний порядок і спосіб повідомлення власників про проведення установчих зборів, встановлений частиною четвертою статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", втім відсутній висновок, що встановлення обставин порушення порядку повідомлення є безумовною підставою для скасування рішення установчих зборів, оскільки таке в усіх випадках засвідчує порушення прав позивача на створення та управління ОСББ.

5.20. Крім того: (1) у справі №904/2796/17 Кооператив не доводив, що його не було повідомлено про проведення установчих зборів, позаяк він подав позов на захист прав членів Кооперативу щодо незаконності створення ОСББ в існуючому Кооперативі; (2) у справі №916/782/17 підставою оскарження рішення установчих зборів ОСББ були обставини створення і діяльності іншого ОСББ (позивача у справі), яке до цього вже прийняло весь будинок на свій баланс, що суперечило частині третій статті 4 Закону "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", якою унормовано створення в одному багатоквартирному будинку тільки одного об`єднання.

5.21. Отже у справі, яка переглядається, та у справах №904/2796/17, №916/782/17 судові рішення прийняті з урахуванням фактичних обставин справи, які сформували зміст спірних правовідносин, що не підтверджує доводів скарги про прийняття судами рішення у цій справі без урахування висновків, зроблених Верховним Судом у раніше ухвалених постановах.

5.22. Водночас, колегія суддів визнає безпідставним посилання скаржника у касаційній скарзі на правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену в постанові від 25.06.2019 у справі №922/1500/18, відповідно до якої достатньою підставою для висновку про незаконність рішення установчих зборів є встановлення самого факту недотримання ініціативною групою ОСББ порядку повідомлення певного співвласника будинку, оскільки в цій постанові відсутній правовий висновок про те, чи порушує таке неповідомлення права позивача.

5.23. Разом із тим, посилання власника приміщень будинку на те, що в порушення вимог закону він не був належним чином повідомлений про час та місце проведення установчих зборів щодо створення ОСББ, навіть у випадку його доведення, може використовуватися для обґрунтування порушення його права на участь у створенні юридичної особи, а не наявності правомірного інтересу у припиненні існування цієї юридичної особи (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №916/4625/15, який є релевантним до спірних правовідносин у цій справи в аспекті застосування встановленого законом способу захисту порушеного права).

5.24. При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач реалізував своє право на голосування у відповідних зборах з питань порядку денного шляхом прийняття участі у письмовому опитуванні, згідно з яким він проголосував по питаннях запропонованої редакції статуту ОСББ, визначення уповноваженої особи на проведення державної реєстрації та обрання членів правління. Наведене свідчить про використання позивачем права на добровільне волевиявлення та висловлення своєї думки з приводу створення ОСББ, яка була врахована при визначенні результатів голосування.

5.25. Зі встановлених судами обставин справи вбачається, що ОСББ "Соборне-133" здійснює свою діяльність майже 5 років, яка спрямована на утримання та використання спільного майна співвласників, забезпечення і захисту їх прав та обов`язків, а тому визнання недійсними установчих зборів ОСББ "Соборне-133", яке фактично нівелює юридичну підставу його створення, буде здійснене без урахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами усіх співвласників, які тривалий час належним чином реалізують свої права на участь в управлінні справами ОСББ "Соборне-133" та виконують свої обов`язки зі сплати внесків та інших платежів, пов`язаних з утриманням будинку, та інтересами позивача.

5.26. Отже, Верховний Суд зазначає, що ні рішення установчих зборів, ні існування юридичної особи - ОСББ "Соборне-133" не порушує прав або правомірних інтересів позивача на управління ОСББ, а позивач, вказуючи у позовній заяві на порушення своїх прав при створенні ОСББ фактично обґрунтовує свій інтерес у припиненні існування цієї юридичної особи шляхом скасування юридичної підстави створення ОСББ, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсними рішень установчих зборів власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, з огляду на неповідомлення позивача про їх проведення (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 920/1245/20, від 31.08.2021 у справі №925/753/20 та від 07.10.2021 у справі №909/1393/19).

5.27. З урахуванням вказаного вище, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсними рішення установчих зборів власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, оформлених протоколом від 30.01.2016 №1 і змін до нього, внесених Протоколом засідання членів правління ОСББ "Соборне-133" від 17.02.2016.

Щодо оскарження додаткового рішення.

5.28. Вирішуючи питання щодо правомірності відшкодування судами відповідачу витрат правничої допомоги в сумі 19000,00 грн у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

5.29. Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.12.2020 Адвокатським об`єднанням "Право Студія" (далі - виконавець) та ОСББ "Соборне-133" (далі - замовник) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №54-20 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого замовник на підставі статті 59 Конституції України та відповідного процесуального законодавства доручає, а виконавець відповідно до статей 20, 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" бере на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу в обсязі та умовах, що передбачені даним договором, в інтересах та ОСББ "Соборне-133" (клієнт) у зв`язку із захистом його прав та інтересів, а також із веденням його справ у судах України усіх інстанцій та юрисдикцій.

5.30. Виконавець зобов`язується надавати правову допомогу клієнту відповідно до професійних обов`язків адвоката, що передбачені статтею 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", та в межах чинного законодавства України (пункт 2.1 договору).

5.31. Для надання юридичної допомоги клієнту виконавець призначає адвоката Валько В.С., який діє на підставі статуту та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 11.11.2003 №426 (пункт 6.9 договору).

5.32. У Додатку №1 до договору визначені розміри гонорару за надання правової допомоги, який підписаний обома сторонами.

5.33. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.12.2020 між сторонами складено та підписано Акти №1 та №2 щодо надання правової допомоги виконавцем, яка прийнята замовником, а саме: участь у судовому засіданні 08.12.2020 (вартість 2000,00 грн), складанні відзиву на позовну заяву (вартість 2000,00 грн). В подальшому, 10.02.2021 між сторонами складено та підписано Акт №3, відповідно до якого виконавцем надані клієнту наступні послуги: складання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, складання заперечень на попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, складання клопотання про застосування позовної давності, участь представника у судових засіданнях 23.12.2020, 11.01.2021, 26.01.2021, 08.02.2021, 10.02.2021. Вартість кожної послуги - 2000,00 грн. Загальна сума - 15000,00 грн. Також, в матеріалах справи міститься ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АР №1030733 від 07.12.2020 на ім`я Валько В.С., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність №426 від 11.11.2003.

5.34. Відповідно до частини першої статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

5.35. Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

5.36. Згідно з підпунктом 1 частини третьої статті 123 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

5.37. Згідно з частинами першою та другою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

5.38. Частинами третьою та четвертою статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5.39. Верховний Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

5.40. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, позивачем не надавалось.

5.41. Водночас, судом першої інстанції було досліджено додані до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунок, детальний опис виконаних робіт, акт виконаних робіт) та не встановлено недотримання позивачем (його представником) вимог частини третьої статті 126 ГПК України.

5.42. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

5.43. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення містяться у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017.

5.44. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України). Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

5.45. При цьому, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18.

5.46. Як встановлено судом першої інстанції, представником позивача не заявлялось клопотання про зменшення розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи.

5.47. Водночас, аргумент скаржника у касаційній скарзі щодо відсутності доказів фактичної оплати заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу (за умовами договору такі витрати мали бути сплачені у день надання виконавцем конкретного виду правової допомоги або на умовах повної передоплати) не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат, оскільки відповідно до пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

5.48. Колегія суддів зазначає, що обставина щодо сплати/несплати адвокатському об`єднанню заявлених до стягнення у цій справі витрат на правничу допомогу адвоката не є визначальною умовою для висновку про відсутність підстав для розподілу таких витрат за результатами розгляду справи, позаяк процесуальний закон не ставить у залежність розподіл цих витрат (у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості) від обставини фактичного виконання умови договору в частині їх сплати.

5.49. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №925/1137/19 зазначив, що за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

5.50. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 відступила від висновку щодо застосування положень статті 126 ГПК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, про необхідність надання доказів, які підтверджують фактичне здійснення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу, для вирішення питання про розподіл судових витрат.

5.51. Верховний Суд також неодноразово звертав увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, від 09.02.2021 у справі №922/3628/19, від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат.

6.1 Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.2. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).

6.3. Перевіривши рішення, додаткове рішення та постанову судів попередніх інстанцій в межах вимог та доводів касаційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

6.4. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2021, рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2021 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 у справі №335/14210/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. В. Бакуліна

Судді О. М. Баранець

Н. М. Губенко