ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

03 листопада 2021 року Справа № 915/1025/21

м.Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

за участі секретаря судового засідання Сьянової О.С.,

представники сторін не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

справу № 915/1025/21

за позовом акціонерного товариства Альфа-Банк,

03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100;

адреса для листування: Степана Бандери проспект, 9, корп. 4Б, поверх 5;

до товариства з обмеженою відповідальністю КанКом,

54031, вул. Кірова, 220, кв. 1, м. Миколаїв,

про стягнення 3% річних та суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України у загальній сумі 293455 грн. 67 коп.,-

В С Т А Н О В И В

Акціонерне товариство (АТ) Альфа-Банк (далі-Банк) звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) КанКом про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 293455 грн. 67 коп., з яких стягнення 71870 грн. 04 коп. - 3% річних та 167585 грн. 69 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, з посиланням на неналежне виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором невідновлювальної кредитної лінії від 14.09.2007 № 640/3-170, та ухвали Господарського суду м.Києва від 13.09.2011 у справі № 42/270, а саме зобов`язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, внаслідок чого нараховано 3% річних та інфляційні витрати на підставі стю 625 ЦК України.

Банк також просить про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою суду від 12.07.2021р. дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.09.2021 о 10 год. 50 хв.

У зв`язку із перебуванням судді у відпустці, судове засідання, призначене на 08.09.2021 об 11 год. 00 хв. не відбулось.

Ухвалою суду від 13.09.2021 підготовче засідання призначено на 04.10.2021 о 10 год. 00 хв., у цей день підготовче засідання відкладено на 03.11.2021 об 11 год. 50 хв.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Пунктами 6.1, 6.2 договору невідновлювальної кредитної лінії від 14.09.2007 №640/3-170 передбачено, що всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути в зв`язку з укладенням та виконанням положень цього договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись Законом України Про третейські суди, домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз Оленю Анатоліївною Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м.Київ, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Білоконь Юрієм Миколайовичем у порядку черговості вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному порядку суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору невідновлювальної кредитної лінії від 14.09.2007 №640/3-170 в частині своєчасної та в повному обсязі повернення кредитних коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва по справі № 42/270 від 13.09.2011 встановлено, що 19 серпня 2010 р. Постійно діючим третейським судом при асоціації українських банків у складі судді Мороз О.А. було прийнято рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Канком" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", (правонаступником якого є АТ Альфа-Банк) 1138404,91 гри. заборгованості, 11784,05 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом на що було видано відповідний наказ на виконання рішення.

Ураховуючи простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем у даній справі заявлено до стягнення з відповідача 3% річних, донарахованих за період з 08.06.2018 по 08.06.2021 та інфляційних нарахувань за період з червня 2018 по квітень 2021 року.

Заявлені майнові вимоги позивача складають 293455 грн. 67 коп., з яких стягнення 71870 грн. 04 коп. - 3% річних та 167585 грн. 69 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції.

Так, глава 47 ЦК України містить загальні положення про зобов`язання.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Підставою виникнення зобов`язання є не лише відповідна правова норма, а й настання певного юридичного факту, вказівка на який міститься в нормі права.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (стаття 179 ГК України).

Для деяких видів зобов`язань ще одним елементом може бути санкція, яка з юридичної точки зору визначає загальні наслідки, які можуть настати у випадку, якщо правова норма буде ким-небудь порушена.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

При цьому, основна сума зобов`язань не обмежується сумою основної заборгованості за договором, а може включати суму відповідальності за невиконання, неналежне виконання зобов`язань, порушення умов договору.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.08.2020 у справі №905/2267/19.

Враховуючи приписи наведених статей і 3 % річних, і інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов`язання.

Крім того, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, зазначив, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами у розумінні положень статті 266 ЦК України.

З урахуванням викладеного, виходячи з умов укладеного між сторонами договору невідновлювальної кредитної лінії від 14.09.2007 № 640/3-170, при розгляді даного спору мають застосовуватися положення пункту 6.2 вказаного договору щодо розгляду одноособово третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

За змістом статей 1, 2, 5 Закону України «Про третейські суди» та частини п`ятої статті 4 ГПК України до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом. Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності (частина третя статті 22 ГПК України).

Статтею 12 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Як встановлено судом вище, Договір містить у собі застереження щодо розгляду спорів, які виникають з правовідносин, встановлених цим договором, третейським судом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про третейські суди» якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід`ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому.

Отже, отримання додаткової письмової згоди сторін за наявності третейської угоди в договорі (контракті) Закон України «Про третейські суди» не передбачає.

За правовими висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом третейської угоди, саме при розгляді клопотання про залишення позову без розгляду і направлення сторін до третейського суду повинен вирішити питання дійсності, чинності та виконуваності третейської угоди.

У разі наявності третейської угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про залишення позову без розгляду господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті.

Господарський суд має тлумачити будь-які неточності третейської угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності третейського суду.

Передача спору на розгляд третейського суду є визначеним законом правом відповідних юридичних та/або фізичних осіб, яке реалізується шляхом укладення угоди між цими сторонами про передачу спору на вирішення третейським судом, а угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Суд зазначає, що спірне третейське застереження є окремою угодою, включеною сторонами у договір, яка не містить жодних обмежень щодо строку її дії, є чинною та недійсною не визнавалась. Додатково проаналізувавши умови третейського застереження, суд наголошує, що третейське застереження у пункті 6.2 договору є чинним та виконуваним, з огляду на відсутність доказів визнання його недійсним в судовому порядку, яке, в свою чергу, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди».

Поряд з цим, третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору.

У даному випадку йдеться не про «делегування функцій судів» (яке забороняється статтею 124 Конституції України), а про третейський розгляд з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб (частина перша статті 1 названого Закону).

Аналогічна правова позиція викладене у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 915/109/18.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, проявляючи волевиявлення щодо укладення договорів та погоджуючи їх умови, які не суперечать вимогам законодавства, сторона договору погоджується із обов`язковістю їх виконання в силу положень статей 525, 526, 629 ЦК України.

При цьому, слід зазначити, що наявність дійсного третейського застереження та обов`язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, що її виявив відповідач, не є обмеженням прав позивача, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 55 Конституції України.

Норми Закону України «Про третейські суди» гарантують, у даному випадку, учасникам господарських відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення господарського спору альтернативним шляхом.

Зазначена правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 року у справі № 913/17/18, від 22.05.2019 року у справі № 756/3550/18 та від 25.06.2019 року у справі № 911/1696/18.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

За таких обставин, враховуючи чинність третейської угоди сторін, приймаючи до уваги наполягання представника відповідача щодо розгляду спору між сторонами саме третейським судом, повноваження якого підтверджується матеріалами справи, позов підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 177-186, 226, 233-234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В

Позов акціонерного товариства Альфа-Банк до товариства з обмеженою відповідальністю КанКом про стягнення грошових коштів у загальній сумі 293455 грн. 67 коп., з яких стягнення 71870 грн. 04 коп. - 3% річних та 167585 грн. 69 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, залишити без розгляду.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та у відповідності до ст. 255 ГПК України підлягає оскарженню.

Суддя С.М.Коваль.