РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.10.2021Справа № 910/12091/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом NERSELIA HOLDING LTD

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд"

про стягнення 23 200 685, 97 євро

Представники учасників справи:

Від позивача: Мішук Н.С.;

Від відповідача: Алексєєв О.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

NERSELIA HOLDING LTD (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (далі - відповідач) про стягнення 23 200 685, 97 євро, що складає 743 217 734, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору відступлення права вимоги № АА 1-08/20 від 20.08.2020 в частині сплати коштів, які вказані в п.6.1 договору за відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.

03.09.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 відкрито провадження у справі № 12091/21, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.10.2021.

30.09.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшла заява про перехід до розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

30.09.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що визнає заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

07.10.2021 через електронну пошту до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про перехід до розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

Представник позивача у підготовчому засіданні 11.10.2021 підтримав клопотання про перехід до розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання, надав для огляду оригінали документів, які долучені до матеріалів позовної заяви.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 11.10.2021 підтримав заяву про перехід до розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання, підтримав позицію, яка викладена у відзиві на позовну заяву, надав для огляду оригінали доказів часткової оплати за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 185, ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку щодо можливості ухвалення рішення у даній справі.

В судовому засіданні 11.10.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.2020 між Нерсела Холдінг ЛТД (NERSELLA HOLDING LTD) (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимал Трейд» (далі - новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги № АА 1-08/20, відповідно до п. 2.1 якого первісний кредитор за згодою Боржника відступає (передає) за плату новому кредитору Право вимоги до Боржника, що належить Первісному Кредитору на підставі Контрактів купівлі-продажу, а Новий Кредитор приймає Право вимоги та зобов`язується сплатити грошові кошти в розмірі Ціни договору за Право вимоги, що відступається на користь Нового Кредитора.

В розділі 1 «Терміни і тлумачення» Договору відступлення Сторонами договору були визначені наступні терміни:

«Боржник» - юридична особа - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО / «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМ. Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО» (ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ») (код за єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (скорочено - ЄДРПОУ): 05393043) (найменування за Контрактами поставки), правонаступником якого, в зв`язку зі зміною найменування, згідно рішення позачергових Загальних зборів акціонерів від 15.12.2016 року (Протокол № 19 від 15.12.2016 року) є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» (), який має грошові зобов`язання перед Первісним Кредитором.

«Право вимоги» - право грошової вимоги Первісного Кредитора до Боржника, термін платежу за якою настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому щодо погашення (сплати) заборгованості, а також сплати інших платежів, що виникли на підставі і виходячи з умов укладених між первісним кредитором і боржником контрактів купівлі - продажу.

«Заборгованість» - частина невиконаних (несплачених) грошових зобов`язань Боржника перед первісним кредитором, на день укладення цього Договору, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому, а саме:

- за Контрактом PLM-DMK-18C/17-1030-12 від 26.12.2017 року у сумі 103 061 377,57 UAH (сто три мільйони шістдесят одна тисяча триста сімдесят сім гривень 57 копійок);

- за Контрактом PLM-DMK-18MT/17-1032-12 від 26.12.2017 року у сумі 51 895 935,51 UAH (п`ятдесят один мільйон вісімсот дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень 51 копійка);

- за Контрактом PLM-DMK-19NTMK/19-0461-12 від 05.04.2019 року у сумі 22 640 002,46 UAH (двадцять два мільйони шістсот сорок тисяч дві гривні 46 копійок);

- за Контрактом 18-1397-12 від 10.12.2018 року у сумі 15 645 610,15 UAH (п`ятнадцять мільйонів шістсот сорок п`ять тисяч шістсот десять гривень 15 копійок);

- за Контрактом №15-1617-12 від 12.10.2015 року у сумі 2 822 827,47 UAH (два мільйони вісімсот двадцять дві тисячі вісімсот двадцять сім гривень 47 копійок);

- за Контрактом № 16-0313-12 від 01.03.2016 року у сумі 4 777 954,99 UAH (чотири мільйони сімсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні 99 копійок);

- за Контрактом № 16-0314-12 від 01.03.2016 року у сумі 5 470 422,33 UAH (п`ять мільйонів чотириста сімдесят тисяч чотириста двадцять дві гривні 33 копійки);

- за Контрактом № 16-0315-12 від 01.03.2016 року у сумі 4 777 954,99 UAH (чотири мільйони сімсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні 99 копійок);

- за Контрактом NO.PLM-DMK-18AL/17-1031-12 від 26.12.2017р. у розмірі 273 239 715,33 UAH (двісті сімдесят три мільйони двісті тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятнадцять гривень 33 копійки);

- за Контрактом купівлі - продажу № DTH-025-13/13-0555-12 від 04.03.2013р. у розмірі 19 331 459,14 UAH (дев`ятнадцять мільйонів триста тридцять одна тисяча чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 14 копійок);

- за Контрактом купівлі - продажу № DTH-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014р. у розмірі 87 002 254,14 UAH (вісімдесят сім мільйонів дві тисячі двісті п`ятдесят чотири гривні 14 копійок);

- за Контрактом купівлі-продажу вогнетривкої продукції № DTH-013-14/14-0315-12 від 14.02.2014р. у розмірі 36 697 354,40 UAH (тридцять шість мільйонів шістсот дев`яносто сім тисяч триста п`ятдесят чотири гривні 40 копійок);

- за Контрактом купівлі - продажу № DTH-004-16/16-0157-12 від 28.01.2016р., у розмірі 4 809 865,87 UAH (чотири мільйони вісімсот дев`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 87 копійок);

- за Контрактом No. 14-0298-12 від 13.02.2014р. у розмірі 129 234 890,68 UAH (сто двадцять дев`ять мільйонів двісті тридцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто гривень 68 копійок);

- за Контрактом No. 16-0065-12 від 15.01.2016р. у розмірі 73 135 590,76 UAH (сімдесят три мільйони сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто гривень 76 копійок);

- за Контрактом No. 14-1654-12 від 24.09.2014р. у розмірі 41 456 949,19 UAH (сорок один мільйон чотириста п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот сорок дев`ять гривень 19 копійок);

- за Контрактом No. 16-1409-12 від 01.12.2016р. в розмірі 4 247 866,92 UAH (чотири мільйони двісті сорок сім тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 92 копійки);

- за Контрактом No 13-1978-12 від 23.10.2013р. в розмірі 289 601,87 UAH (двісті вісімдесят дев`ять тисяч шістсот одна гривня 87 копійок);

- за Контрактом No 14-01-24-12 від 23.01.2014р. в розмірі 96 135,14 UAH (дев`яносто шість тисяч сто тридцять п`ять гривень 14 копійок).

Зазначені вище грошові зобов`язання внесені до реєстру вимог кредиторів Боржника в процедурі банкрутства як грошові вимоги первісного боржника і є:

- вимогами 4 (четвертої) черги задоволення в сумі 870 872 843,10 гривень (837 049 674,45 гривень - основний борг, 27 714 463,38 гривень - частина 3% річних, 6 108 705,27 гривень - вимоги по відшкодуванню витрат на оплату судового збору та витрат на оплату арбітражного збору);

- вимоги 6 (шостої) черги задоволення в сумі 9 760 925,80 гривень - сума неустойки (штрафи, пені).

Зазначені суми вимог затверджені судом відповідно до:

- Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2104/19 від 14.11.2019 р.;

- Постанови Центрального апеляційного господарського суду у справі № 904/2104/19 від 05.02.2020 р.;

- Постанови Верховного суду у справі № 904/2104/19 від 28.07.2020 р.

Загальний розмір Заборгованості становить 880 633 768, 90 UAH (вісімсот вісімдесят мільйонів шістсот тридцять три тисячі сімсот шістдесят вісім гривень 90 копійок).

«Ціна продажу (Ціна договору)» - сума коштів, що сплачується Новим Кредитором Первісному Кредитору, за відступлення права вимоги відповідно до умов цього Договору. Загальний розмір Ціни Продажу становить 880 633 768, 90 UAH (вісімсот вісімдесят мільйонів шістсот тридцять три тисячі сімсот шістдесят вісім гривень 90 копійок), що дорівнює 100% Заборгованості.

Відповідно до п. 6.1. Договору встановлено, що Новий Кредитор здійснює оплату ціни договору шляхом перерахування грошових коштів в євро в розмірі, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату оплати є еквівалентом 880 633 768, 90 (вісімсот вісімдесят мільйонів шістсот тридцять три тисячі сімсот шістдесят вісім гривень 90 копійок).

Пунктом 6.2 Договору відступлення передбачено, що Новий Кредитор зобов`язаний здійснити перерахування Ціни договору (направити грошові кошти на банківські реквізити Первісного Кредитора) не пізніше 01.03.2021 року. Цим же пунктом визначено, що день надходження Ціни договору на рахунок Первісного Кредитора є днем належного виконання Новим Кредитором своїх грошових зобов`язань перед Первісним Кредитором.

В пункті 7.1 Договору вказано, що підписанням цього договору сторони домовились, що документація буде передана первісним кредитором новому кредитору в порядку, передбаченому п. 5.3 договору.

Договір набирає сили з моменту його підпису повноважними представниками сторін та скріплення печатками (п.13.5 Договору).

Позивач отримав від ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ» дозвіл на виконання відступлення, викладеного у пункті 2 цього Договору за № 01/492 від 14.08.2020 р.» вих. № 01/492 від 14.08.2020 р., що підтверджується п. 2.4. Договору відступлення.

На виконання умов Договору відступлення права вимоги № АА 1-08/20 від 20.08.2020 між Позивачем та Відповідачем було укладено акт прийому-передачі прав вимог за Договором відступлення права вимоги № АА 1-08/20 від 20.08.2020 року від 20 серпня 2020 року, акт прийому-передачі документів за Договором відступлення права вимоги № АА 1-08/20 від 20.08.2020 року від 20 серпня 2020 року.

Так, 20 серпня 2020 року Відповідачем на умовах Договору відступлення було набуто право вимоги Позивача до Боржника - ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ».

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору відповідачем було здійснено наступні дії:

- 21.10.2020 року перераховано 2 000 000, 00 EUR (два мільйона Євро 00 центів), що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату оплати (33.5044) є еквівалентом 67 008 800, 00 UAH (шістдесят сім мільйонів вісім тисяч вісімсот гривень 00 копійок);

- 06.11.2020 року між Позивачем та Відповідачем була укладена Угода про зарахування зустрічних вимог у розмірі 2 027 834,20 (два мільйони двадцять сім тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 20 копійок);

- 27.01.2021 року було перераховано 2 000 000, 00 EUR (два мільйона Євро 00 центів), що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату оплати (34,1897) є еквівалентом 68 379 400, 00 UAH (шістдесят вісім мільйонів триста сімдесят дев`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок );

За твердженнями позивача, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 23 200 685, 97 Євро 97 євроцентів, що складає 743 217 734, 70 (сімсот сорок три мільйони двісті сімнадцять тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 70 копійок за курсом НБУ станом на дату подачі позову.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги та вказав, що ним було частково сплачено заборгованість у розмірі 137 416 034, 20 грн, а тому станом на момент розгляду справи у відповідача існує заборгованість у розмірі 743 217 734, 70 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 наведеної статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно частини 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) метою господарського судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 статті 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено ч. 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою стороною внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В силу приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, у відповідача за Договором відступлення права вимоги № АА 1-08/20 від 20 серпня 2020 року існує заборгованість у розмірі в розмірі 23 200 685 Євро 97 євроцентів, яка визнана відповідачем у відзиві на позовну заяву, а отже, визнання позову відповідає волевиявленню сторони та свідчить про дотримання приписів ч. 6 ст. 46, ч.ч. 1, 5 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що з матеріалів справи вбачається наявність достатніх підстав для задоволення позову і визнання позову відповідачем не суперечить закону.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені та визнаються відповідачем у повному обсязі, дії останнього не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. ) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen . ), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. ), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» також встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, враховуючи, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 185, 191, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги NERSELIA HOLDING LTD задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (вул. Миколи Грінченка, буд. 4, м. Київ, 03038; ) на користь NERSELIA HOLDING LTD (16 Nikou Karasamani, Pelendri, 4878, Limasool, Cyprus; ІПН 10373115В) суму заборгованості у розмірі 23 200 685 (двадцять три мільйони двісті тисяч шістсот вісімдесят п`ять) євро 97 євроцентів.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (вул. Миколи Грінченка, буд. 4, м. Київ, 03038; ) на користь NERSELIA HOLDING LTD (16 Nikou Karasamani, Pelendri, 4878, Limasool, Cyprus; ІПН 10373115В) витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 846 (одинадцять тисяч вісімсот сорок шість) євро 37 євроцентів.

4. Повернути NERSELIA HOLDING LTD (16 Nikou Karasamani, Pelendri, 4878, Limasool, Cyprus; ІПН 10373115В) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 11 846 (одинадцять тисяч вісімсот сорок шість) євро 37 євроцентів.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 04.11.2021.

Суддя М.Є.Літвінова