номер провадження справи 27/154/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 Справа № 908/2281/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., секретаря судового засідання Непомнящій Н.П., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Німецькі корми (79024 м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 212, ідентифікаційний код юридичної особи 40979198; адреса для листування: 79014 м. Львів, вул. Некрасова, 36)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія (72319 Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, буд. 175, ідентифікаційний номер юридичної особи 31914947)

про стягнення 228 937 грн. 00 коп.

за участю

представника позивача: Шегинський Р.А., ордер ВС № 1089375 від 29.07.2021

представник відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ТД Німецькі корми звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія про стягнення 228 937 грн. 00 коп. заборгованості.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2021 позовні матеріали № 908/2281/21 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 11.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2281/21, присвоєно справі номер провадження 27/154/21 розгляд справи по суті призначено на 07.09.2021.

Справа № 908/2281/21 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

27.08.2021 представником Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Німецькі корми (79024 м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 212, ідентифікаційний код юридичної особи 40979198; адреса для листування: 79014 м. Львів, вул. Некрасова, 36) Шегинським Р.А. на електрону адресу суду направлено заяву (вх. № 17607/08-08/21 від 27.08.2021 р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 30.08.2021 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Німецькі корми (79024 м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 212, ідентифікаційний код юридичної особи 40979198; адреса для листування: 79014 м. Львів, вул. Некрасова, 36) про проведення судового засідання 07.09.2021 о 12 год. 20 хв. в режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів представника позивача та програмного забезпечення ЕаsуСоn у справі 908/2281/21 задоволено.

Ухвалою суду від 07.09.2021 в порядку ст. 216 ГПК України розгляд справи відкладено на 04.10.2021.

Ухвалою суду від 04.10.2021 продовжено строк розгляду у справі № 908/2281/21 відповідно до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Відкладено розгляд справи. Засідання суду призначено на 02.11.2021.

У судовому засіданні 02.11.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 02.11.2021, відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судовому засіданні 02.11.2021 підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Просив суд стягнути з відповідача 228 937 грн. 00 коп. заборгованості.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Клопотань про розгляд справи без представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв. 03.09.2021 р. надіслав на поштову адресу суду письмовий відзив (вх. № 18135/08-08/21 від 03.09.2021 р.) з якого вбачається, що відповідач заперечує проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000 грн. 00 коп. Просив суд стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали справи та фактичні обставини справи, вислухавши представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю ТД Німецькі корми та Приватним акціонерним товариством Агропромислова компанія була досягнута згода про поставку товару.

Позивачем на користь відповідача було здійснено п`ять поставок товару на загальну суму 928 937 грн. 00 коп.

Поставка товару підтверджується видатковими накладними:

видаткова накладна № НК27 від 17 квітня 2018 року на загальну суму 388 775,00 гривень, згідно якої здійснено поставку:

- 69108 Віломін Зет-Лізин в кількості 2 000 кг;

- 69109 Віломін Ф4 в кількості 500 кг;

- 69112 Віломін М-Лізин в кількості 2 000 кг;

- 69113 Віломін М/АС в кількості 4 000 кг;

- 69114 Віломін М/АС в кількості 1 000 кг.

видаткова накладна № НК40 від 01 червня 2018 року на загальну суму 136 556,50 гривень, згідно якої здійснено поставку:

- Віломін Ф4 в кількості 50 кг;

- Віломін М-Лізин в кількості 3 000 кг;

видаткова накладна № НК44 від 15 червня 2018 року на загальну суму 75 800,00 гривень, згідно якої здійснено поставку:

- 69108 Віломін Зет-Лізин в кількості 1 000 кг;

- 69113 Віломін М/АС в кількості 1 000 кг.

видаткова накладна № НК56 від 26 липня 2018 року на загальну суму 242 425,50 гривень, згідно якої здійснено поставку:

- 69108 Віломін Зет-Лізин в кількості 1 000 кг;

- Віломін Ф4 в кількості 950 кг;

- Віломін М-Лізин в кількості 1000 кг;

- 69113 Віломін М/АС в кількості 2 000 кг;

- 69114 Віломін М/АС в кількості 1000 кг.

видаткова накладна № НКЗЗ від 24 квітня 2019 року на загальну суму 85 380,00 гривень, згідно якої здійснено поставку:

- 68539 Віломін Компакт С/Г 500 кг;

- 68540 Віломін Компакт С/Г 500 кг.

Товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на видаткових накладних та відбитком круглої печатки відповідача.

Отже, виконуючи свої договірні зобов`язання позивач поставив відповідачу товар на загальну суму на суму 928 937 грн. 00 коп.

Відповідач лише частково здійснив оплату товару в розмірі 700 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3994 від 05.03.2021 та в розмірі 1 599 грн. 84 коп., що підтверджується:

Платіжним дорученням № 4370 від 03.07.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 4957 від 25.07.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 5733 від 23.08.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 5782 від 27.08.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 5831 від 28.08.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 5891 від 31.08.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 5946 від 03.09.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 5982 від 04.09.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6198 від 12.09.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6370 від 19.09.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6436 від 20.09.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6525 від 24.09.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6633 від 26.09.2018 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6681 від 27.09.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6739 від 28.09.2018 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6835 від 03.10.2018 року на суму 20 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 751 від 01.02.2019 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 799 від 04.02.2019 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 852 від 06.02.2019 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 904 від 07.02.2019 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 993 від 11.02.2019 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1040 від 12.02.2019 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1069 від 13.02.2019 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1115 від 14.02.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1140 від 15.02.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1230 від 19.02.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1284 від 21.02.2019 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1344 від 22.02.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1403 від 25.02.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1439 від 26.02.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1479 від 27.02.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1541 від 28.02.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1582 від 01.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1650 від 05.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1666 від 06.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1743 від 07.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1787 від 11.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1826 від 13.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1935 від 15.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1973 від 18.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2043 від 21.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2097 від 22.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2236 від 28.03.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2489 від 08.04.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2611 від 10.04.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 3547 від 13.05.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 4962 від 24.06.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 9824 від 04.11.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 10529 від 22.11.2019 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1612 від 17.02.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1690 від 18.02.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1780 від 19.02.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1864 від 21.02.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2019 від 26.02.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2115 від 28.02.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2339 від 06.03.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2563 від 12.03.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 2743 від 18.03.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 3047 від 25.03.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 3191 від 01.04.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6633 від 27.07.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6772 від 31.07.2020 року на суму 15 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 6915 від 06.08.2020 року на суму 20 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 7138 від 14.08.2020 року на суму 20 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 7406 від 21.08.2020 року на суму 16 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 7500 від 26.08.2020 року на суму 24 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 7773 від 04.09.2020 року на суму 15 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 7987 від 11.09.2020 року на суму 25 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 8240 від 18.09.2020 року на суму 25 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 8464 від 25.09.2020 року на суму 10 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 8735 від 09.10.2020 року на суму 20 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 8992 від 12.03.2020 року на суму 25 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 9210 від 23.10.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 9414 від 30.10.2020 року на суму 25 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 9999 від 20.11.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 10306 від 11.12.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 10516 від 18.12.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 10621 від 24.12.2020 року на суму 5 000,00 гривень;

Платіжним дорученням № 1992 від 09.04.2021 року на суму 5 000,00 гривень.

Заборгованість в розмірі 228 937 грн. 00 коп. залишилася відповідачем не сплаченою.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до пункту 1 статті 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як свідчать матеріали справи та надані суду документи, між сторонами склались господарські відносини, що породили взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов усного договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання усного договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

У зв`язку з тим, що відповідач впродовж більше як двох років має непогашену заборгованість, 05.07.2021 позивачем на адресу відповідача надіслав лист - вимогу, у якому позивач просив відповідача у 7-денний строк з дня отримання вимоги сплатити на банківський рахунок ТОВ «ТД «Німецькі Корми» заборгованість за поставлений товар в сумі 228 937 грн. 00 коп.

Лист-вимога був отриманий відповідачем 08.07.2021, що підтверджується відомостями з сайту ПАТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення 584.

З огляду на дату отримання відповідачем листа-вимоги про погашення заборгованості за поставлений товар, граничний строк її оплати минув 15.07.2021.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов`язання відповідача щодо здійснення оплати товару залишились невиконаними в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань в повному обсязі.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів сплати заборгованості.

Позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики та надання розстрочки відповідачу може призвести до негативних наслідків для позивача.

До того ж, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі Горнсбі поти Греції зазначено: …Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Судовий збір в розмірі 3 434 грн. 06 коп., в порядку ст. 129 ГПК України, підлягає стягненню з відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

В судовому засіданні 28.10.2021 позивач заявляв про намір подати докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розглянувши подане клопотання Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія про стягнення з позивача 4 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з аналізу вказаних статей, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідачем до матеріалів справи та заяви надано копії: договору про надання правових послуг адвоката від 30.08.2021; акту виконаних робіт про надання правової допомоги до договору про надання правових послуг адвоката від 30.08.2021 (детальний опис послуг, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 01.09.2021, довіреність вих. № 30/08 юр від 30.08.2021; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 657 від 28.12.2007; оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 37 від 01.09.2021.

Згідно із ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, вказаними вище документами підтверджено статус адвоката Кальченко А.В. та надання ним правничої допомоги відповідачу, разом з тим, зважаючи на висновок суду щодо задоволення позову, в силу ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача. Питання щодо співмірності заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу судом не розглядається з огляду на залишення цих витрат за відповідачем.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Німецькі корми, м. Львів до Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м. Мелітополь, Запорізька область задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія (72319 Запорізька область, м. Мелітополь, вул. героїв України, буд. 175, ідентифікаційний номер юридичної особи 31914947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Німецькі корми (79024 м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 212, ідентифікаційний код юридичної особи 40979198; адреса для листування: 79014 м. Львів, вул. Некрасова, 36) 228 937 (двісті двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн. 00 коп. боргу, 3 434 (три тисячі чотириста тридцять чотири) грн. 06 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 08.11.2021.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.