УХВАЛА

м. Київ

09.11.2021Справа № 910/20534/20
За заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ВЕТ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна установа "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії"

про розірвання договору, примусове виселення та стягнення 549 459,58 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Вет"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про звільнення від плати за оренду.

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова ВЕТ" про розірвання договору оренди нерухомого майна №8441 від 3105.2019, виселення та стягнення заборгованості в сумі 549459,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди № 8441 від 31.05.2019, у останнього виникла заборгованість по орендній платі, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. А системне порушення умов договору передбачає право орендодавця на розірвання договору та виселення орендаря.

Ухвалою суду від 28.12.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.01.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 28.12.2020 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.02.2021 та залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державну установу "Державний науково-дослідний і проектний інститут основної хімії".

04.02.2021 від третьої особи надійшли пояснення по суті позову з додатками, в яких вона підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

09.02.2021 від відповідача надійшов відзив, в якому він проти позову заперечує.

09.02.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Вет" надійшла зустрічна позовна заява до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про звільнення орендаря від плати за оренду нерухомого майна за договором оренди № 8441, а саме: будівлі загальною площею 674,20 кв. м, розміщеної за адресою: 02094, м. Київ, вулиця Мініна, 12, за весь час протягом якого дане майно не може бути використане за його цільовим призначенням, починаючи з 01.03.2020.

Позивач за зустрічним позовом просить звільнити від сплати його орендної плати, в зв`язку з неможливістю використовувати орендоване майно за цільовим призначенням, в зв`язку з незадовільним технічним станом нерухомого майна.

Ухвалою суду від 15.02.202021 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/20534/20 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Вет" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про звільнення орендаря від плати за оренду нерухомого майна. Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Вет" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про звільнення орендаря від плати за оренду нерухомого майна об`єднано в одне провадження з первісним позовом по справі № 910/20534/20.

18.02.2021 від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив з додатками, в якій позивач наполягає на обґрунтованості позовних вимог.

Ухвалою суду від 18.02.2021 підготовче засідання відкладено на 25.03.2021.

11.03.2021 через канцелярію суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

24.03.2021 через канцелярію суду від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримує зустрічні позовні вимоги. До відповіді на відзив також долучено клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

В підготовчому засіданні 25.03.2021 оголошено перерву до 15.04.2021.

13.04.2021 через канцелярію суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву надійшли заперечення проти клопотання про призначення у справі судової експертизи.

13.04.2021 через канцелярію суду від відповідача за зустрічним позовом надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в яких відповідач заперечує проти задоволення зустрічного позову, в зв`язку з його необгрунтованістю.

Ухвалою суду від 15.04.2021 призначено по справі № 910/20534/20 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 про призначення експертизи у справі № 910/20534/20 скасовано.

23.09.2021 матеріали справи № 910/20534/20 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 04.10.2021 призначено підготовче засідання у справі на 11.11.2021.

08.11.2021 через канцелярію суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву надійшла заява про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/20534/20 мотивована тим, що начальник юридичного відділу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву Васильєва Т.С. в минулому приймала участь у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , який є чоловіком судді Усатенко І.В., та давала покази свідка проти ОСОБА_1 Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про наявність конфлікту інтересів та відповідно упередженість судді Усатенко І.В. в рамках даної справи, що унеможливлює подальший розгляд даної справи суддею Усатенко І.В.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки, заява про відвід подана пізніше ніж за 3 робочі дні до наступного засідання, питання про відвід судді Усатенко І.В., вирішується суддею, що розглядає дану справу.

Дослідивши подану заяву про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/20534/20, суд дійшов наступного висновку.

За приписами статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Положеннями статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Як вбачається з матеріалів справи Васильєва Тетяна є повноваженим представником Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву та представляє інтереси регіонального відділення в рамках справи № 910/20534/20.

Суд зазначає, що заявник хибно посилається на ті обставини, що ОСОБА_1 , згідно поданої суддею Усатенко І.В. декларації за 2020, є чоловіком судді Усатенко І.В.

Як вбачається з поданої суддею за 2020 декларації членами сім`ї суб`єкта декларування є виключно дві її доньки. ОСОБА_1 станом на 2020 рік не є членом сім`ї судді Усатенко І.В., в зв`язку з розлученням у 2013 році.

Тобто, обставини, зазначені заявником як підстави для відводу є не доведеними та недостовірними. Суд наголошує, що заявником не було подано суду доказів того, що вона давала свідчення в рамках кримінального провадження при обвинуваченні ОСОБА_1 . До заяви долучено лише копію трудової книжки Васильєвої Тетяни , з якої вбачається та обставина, що вона дійсно працювала ПАТ "Банк Національний Кредит".

Отже, викладені в заяві про відвід судді доводи Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву щодо необхідності відводу судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/20534/20 не можуть бути підставою для відводу в розумінні процесуального законодавства згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Таким чином, розглянувши заяву про відвід судді Усатенко І.В., суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не доведені належними та допустимими доказами і в тому числі, не можуть бути, в розумінні процесуального Закону, підставою для відводу судді Усатенко І.В. від розгляду справи.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/20534/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Суддя Усатенко І.В.