РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.11.2021Справа № 910/11958/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" (01135, м.Київ, вул.Чорновола буд.25, код 33442537)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕГТЯРЬОВ І ПАРТНЕРИ" (04053, м.Київ, вул. Артема, буд. 21, оф. 406, код 34298461)

про стягнення 7 623,05 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕГТЯРЬОВ І ПАРТНЕРИ" про стягнення 5223,93 грн основного боргу - заборгованості за спожиті комунальні послуги згідно договору № 08/2016 від 20.08.2016, 2071,51 грн інфляційних втрат, 327,61 грн 3% річних.

Також у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача 3600,00 грн витрат правничої допомоги.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.07.2021 у справі №910/11958/21 позов залишив без руху, встановив строк для усунення недоліків позову у визначений спосіб.

12.08.2021 позивач подав заяву про усунення недоліків позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.08.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу суду від 13.08.2021 позивач отримав - 13.10.2021.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвала суду від 13.08.2021 було надіслано відповідачу на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поштовим відправленням №547, яке повернено до суду 18.10.2021 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», жодних заяв про зміну місцезнаходження відповідача до суду не надходило.

Згідно з ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" (виконавцем за договором, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕГТЯРЬОВ І ПАРТНЕРИ" (споживачем за договором, відповідачем) був укладений договір №08/2016 про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та постачання холодної води, за умовами п.1.1 якого визначено, що виконавець забезпечує кваліфіковане та якісне надання послуг споживачу, а саме; вивезення твердого побутового сміття та оренда контейнера, забезпечення подачі водопостачання, прибирання прибудинкової території, поливання дворів та газонів, зняття показників з приладів обліку ХВП та надання розрахунків АК «Київводоканал», технічне обслуговування трансформаторної підстанції.

Відповідно до п.1.2 договору встановлено, що споживач, який є орендарем нежитлового приміщення, (характеристики якого визначені у цьому пункті) бере участь у витратах, щодо виконання робіт, зазначених в п. 1.1 договору.

Характеристика приміщення: нежитлове приміщення № 225 за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 25. Приміщення загальною площею 83,8 кв. м.

Згідно п.1.3 договору, оплата згідно даного договору провадиться шляхом щомісячної сплати коштів, не пізніше 15-го числа поточного місяця на рахунок виконавця відповідно до рахунків про сплату послуг.

За умовами п.3.1 договору, вартість наданих послуг по даному Договору визначено згідно постанови КМУ № 529 від 20.05.2009 року "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання з утримання будинків і споруд та прибудинкової території". Тариф на холодне водопостачання встановлюється постановою НКРРКП України.

Відповідно до п.3 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 01.01.2019 узгоджено, що розмір місячної плати за надані послуги становить 486,04 грн відповідно до порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 №515.

Сторонами у п.4.1 договору визначено, що споживач сплачує виконавцю вартість наданих послуг шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок протягом 5-ти банківських днів з дати підписання двостороннього акту наданих послуг.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що у період з 20.08.2016 по 01.01.2020 відповідач орендував нежитлове приміщення № 225 у багатоквартирному будинку № 25 по вул.Чорновола у м.Києві (загальна площа 83,8 кв.м.) та був споживачем житлово-комунальних послуг, за укладеним між позивачем та відповідачем договором № 08/2016 від 20.08.2016 на відповідача покладено зобов`язання з оплати вартості витрат на утримання будинкової та прибудинкової території та компенсації витрат з водопостачання.

З наданих позивачем матеріалів вбачається, що за період з вересня 2018 по грудень 2019 позивачем було нараховано до оплати відповідачу 10 338,75 грн, з яких неоплаченими залишились 5 223,93 грн; для здійснення розрахунків відповідно до п.4.1 договору сторонами складено Акти про використання холодного водопостачання, Акти надання послуг , позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати отриманих послуг, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 5785,07 грн боргу, за прострочення оплати нараховано до стягнення 2071,51 грн інфляційних втрат, 327,61 грн 3% річних.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проаналізувавши правовідносини сторін та умови договору № 08/2016 від 20.08.2016, надані докази в їх сукупності, враховуючи вірогідність доказів, суд дійшов висновку, що позивачем належними засобами доказування доведено, а відповідачем не оспорюється факт надання послуг за договором на спірну суму.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за надані послуги становить 5 223,93 грн.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості наданих послуг на спірну суму є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 223,93 грн. боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання зобов`язання, позивачем нараховано 2071,51 грн інфляційних втрат, 327,61 грн 3% річних.

Перевіривши наданих позивачем розрахунок, суд зазначає, що при здійсненні нарахування не враховано визначений п.4.1 договору строк оплати та дати підписання Актів наданих послуг за спірний період, не вказано конкретні періоди нарахування, не враховано дефляцію у спірних період; нарахування здійснено на суми боргу за наростаючим підсумком, враховуючи часткові оплати без зазначення конкретної дати оплати, що унеможливлює здійснити перерахунок (провести власний розрахунок вказаних вимог), тому вимоги позивача в цій частині судом не задовольняються.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач всупереч вказаним вимогам письмового відзиву на позов не надав, відсутності обов`язку здійснити оплату отриманих послуг на спірну суму не довів.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 5 223, 93 грн основного боргу. В решті вимог належить відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю підстав нарахування.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача 3600,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи до матеріалів позову долучено: договір про надання правничих послуг № 6 від 02.04.2018, Акт № ОУ-315 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 05.07.2021, платіжне доручення № 1381 від 09.06.2021 на суму 3600,00 грн, довіреність № 2 від 01.07.2021, якою ТОВ «БУДМАШ-СЕРВІС» уповноважив Хоружого В.В., Білонога О.О., Яковініча В.В., Зубченка П.О. представляти інтереси в місцевих господарських судах.

Судом встановлено, що 02.04.2018 між ТОВ «БУДМАШ-СЕРВІС» (далі - замовник) та ТОВ «Київський центр права» (далі - виконавець) було укладено договір про надання правничих послуг № 2, предметом якого є надання виконавцем на щомісячній основі замовнику пакету правничих, представницьких, консультаційних послуг, що у сукупності за домовленістю сторін мають назву «Особистий юрист».

За умовами п.1.4 договору визначено, що підтвердженням взаємного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором є Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) , що складається та підписується з 25 по 30 число кожного календарного місця протягом дії договору.

Судом досліджено, що зі змісту договору про надання правової допомоги не вбачається, що даний договір укладено сторонами саме у зв`язку з розглядом Господарським судом міста Києва справи № 910/11958/21.

Окрім того, до матеріалів справи не надано доказів, які підтверджують, що ТОВ «Київський центр права» є суб`єктом правової допомоги на професійній основі, оскільки нормами статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Долучений до позову Акт наданих послуг №ОУ-315 датований та підписаний 05.07.2021 із зазначенням переліку послуг: складання позовної заяви, формування матеріалів позовної заяви і подачі її до суду по господарській справі про стягнення боргу з нежитлового приміщення № 225 (ТОВ «Дегтяров і Партнери»), у той час, як подана до суду позовна заява у даній справі датована та надіслана до суду 20.07.2021.

Включення до переліку послуг в Акті п.2 «Формування матеріалів позовної заяви і подача її до суду» є безпідставним, оскільки вказані послуги не є послугами професійної правничої допомоги відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також, з призначення платежу наданого позивачем платіжного доручення № 1381 від 09.06.2021 в якості доказів оплати послуг правничої допомоги вбачається, що сплата коштів за цими платіжними дорученнями здійснена відповідачем як оплата правової допомоги згідно рахунка № 179 від 04.06.2021, проте посилання у вказаному платіжному документі на договір № 06 від 02.04.2018 відсутнє; примірник рахунку для ідентифікації оплати саме за вказані послуги також позивачем не надано.

Таким чином, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами понесення витрат у заявленій сумі, що є витратами професійної правничої допомоги та які безпосередньо пов`язані саме з розглядом справи № 910/11958/21, тому підстави їх покладення на відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕГТЯРЬОВ І ПАРТНЕРИ" (04053, м.Київ, вул. Артема, буд. 21, оф. 406, код 34298461) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" (01135, м.Київ, вул.Чорновола буд.25, код 33442537) 5 223 (п`ять тисяч двісті двадцять три) грн 93 коп основного боргу, 1 555 (одну тисячу п`ятсот пятдесят п`ять) грн 89 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак