УХВАЛА

м. Київ

11.11.2021Справа № 910/17491/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «База №7»

про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «База №7», м. Полтава

до Міністерства юстиції України, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , м. Полтава

про визнання незаконним та скасування наказу,

Без повідомлення (виклику) сторін.

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «База №7» (далі - ТзОВ «База №7»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст/відповідач) про визнання незаконним та скасування наказу №617/5 від 17.02.2021 «Про задоволення скарги».

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.11.2021 позовну заяву ТзОВ «База №7» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

09.11.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.11.2021 прийняв позовну заяву ТзОВ «База №7» до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , підготовче засідання призначив на 13.12.2021.

Крім того, 10.11.2021 до канцелярії суду ТзОВ «База №7» подало заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- зупинити дію пункту 2 наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №617/5 «Про задоволення скарги»;

- заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Котляревського, будинок 1/27 .

Ознайомившись із поданою заявою ТзОВ «База №7» про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник зазначає про те, що наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №617/5 «Про задоволення скарги» задоволено скаргу ОСОБА_1 від 27.04.2020 та вирішено скасувати рішення від 04.03.2016 №28607832, №28607853, прийняті приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюком Ф.П. та від 29.10.2019 №49410423, №49407389, №49406133, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришком В.В.

Зазначені рішення реєстраторів стосувались нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Котляревського, 1/27, та належить на праві приватної власності ТзОВ «База №7».

Отже, заявник вбачає необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки у випадку невжиття заходів забезпечення позову та задоволення позову вказане нерухоме майно може бути відчужене, майнові права заявника будуть порушені, у зв`язку з чим виникне необхідність звернення з новим позовом до суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як зазначено у висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеному у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову вмотивована тим, що скасування рішень від 04.03.2016 №28607832, №28607853, прийнятих приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюком Ф.П. та від 29.10.2019 №49410423, №49407389, №49406133, прийнятих державним реєстратором Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришком В.В., на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про іпотечне обтяження та права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Котляревського, 1/27, за заявником - ТзОВ «База №7», може спричинити втрату можливості у позивача на задоволення своїх прав як власника, оскільки в разі скасування рішення про державну реєстрацію права власності ТзОВ «База №7» на об`єкт спірного нерухомого майна, останнє може бути відчужене.

Отже, оскільки існує висока вірогідність того, що в ході розгляду справи оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №617/5 від 17.02.2021 буде виконаний, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, виходячи з того, що предметом спору є вимога про визнання незаконним та скасування оскаржуваного наказу.

Таким чином, заявник зазначає, що існує ризик того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, ТзОВ «База №7» доведеться захищати свої майнові права на вказане нерухоме майно у судовому порядку.

Так, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно п. 31 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як «у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії».

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову ТзОВ «База №7» є визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №617/5 від 17.02.2021 «Про задоволення скарги», оскільки позивач вважає, що оскаржуваним наказом було порушено його право власності на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Котляревського, 1/27, оскільки прийняття такого наказу має наслідком скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відповідне право власності саме за позивачем.

Оскільки ТзОВ «База №7» звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачем такий захід забезпечення позову як заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Котляревського, будинок 1/27 до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі є обґрунтованим та адекватним.

Невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТзОВ «База №7».

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.10.2021 у справі №910/1056/21, викладений за наслідкам розгляду заяви про забезпечення позову у подібних правовідносинах.

Водночас, за висновком суду, вимога ТзОВ «База №7» про зупинення дії пункту 2 наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №617/5 «Про задоволення скарги» задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як вбачається із позовних матеріалів, наказ Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №617/5 «Про задоволення скарги» є предметом оскарження у даній справі. Тобто, за наслідками розгляду справи суд на підставі всебічної оцінки доказів, пояснення сторін повинен зробити висновок про правомірність чи неправомірність вказаного наказу та наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Перевірка доводів позивача щодо даної вимоги, викладеній у заяві про забезпечення позову фактично призведе до вирішення цього спору по суті, а не до встановлення підстав для застосування інституту забезпечення позову в цій справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, зупинивши дію наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №617/5, за відсутності рішення суду про визнання його протиправним, суд таким чином втрутиться у компетенцію Міністерства юстиції України та фактично надасть можливість не виконувати чинний наказ.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТзОВ «База №7» про вжиття заходів забезпечення позову у частині зупинення дії пункту 2 наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №617/5 «Про задоволення скарги».

Таким чином, приймаючи до уваги, що обраний позивачем захід спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав у разі задоволення позову, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість поданої заяви та вважає за необхідне її задовольнити частково.

При цьому, суд не вбачає необхідності застосовувати заходи зустрічного забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «База №7» про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково.

2. До вирішення спору у справі № 910/17491/21 по суті та набрання рішенням законної сили вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- заборони Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, а також будь-яким органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму), тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Котляревського, 1/27.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «База №7» (36020, місто Полтава, вулиця Котляревського, будинок 1/27, кімната 197; ідентифікаційний код 38502621).

Боржники:

1. Міністерство юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13; ідентифікаційний код 00015622).

2. Департамент нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, органи та суб`єкти, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, суб`єкти державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державні реєстратори прав на нерухоме майно, приватні та державні нотаріуси, які здійснюють діяльність на території України та інші суб`єкти, наділені функціями державного реєстратора.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 11.11.2021 і дійсна для пред`явлення до виконання до 12.11.2024.

Суддя В.В. Бондарчук