ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/1509/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., О.В. Березкіна,

секретар судового засідання Грачов А.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Москаленка Сергія Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021, ухвалене суддею Панною С.П., повний текст якого підписаний 05.05.2021, у справі №904/1509/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Р", м. Рівне

до Москаленка Сергія Олександровича , м. Дніпро

про стягнення заборгованості та неустойки в розмірі 233 417,80 грн.

та

за зустрічним позовом Москаленка Сергія Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО-Р"

про визнання договору припиненим

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Москаленка Сергія Олександровича про стягнення 233 417,80 грн., що складається з заборгованості по сплаті роялті та пені.

В подальшому, з зустрічною позовною заявою звернувся Москаленко Сергій Олександрович , в якій просив суд визнати припиненим договір комерційної концесії від 01.01.2018 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ''АГРО-Р'' та Фізичною особою-підприємцем Москаленко Сергієм Олександровичем з 25.02.2019 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково. Стягнуто з Москаленко С.О. на користь ТОВ "Арго-Р" заборгованість по сплаті роялті на суму 217 400,00грн., пеню в сумі 5 717,37грн., судовий збір у розмірі 3 346,76грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

Задовольняючи частково первісний позов, господарський суд послався на те, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження зауважень відповідача за первісним позовом з приводу виконання позивачем за первісним позовом своїх обов`язків, що передбачено п.3.6. Договору комерційної концесії від 01.01.2018р. Також господарським судом перераховано пеню, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині задоволено частково, в сумі 5 717,37грн. В решті позову відмовлено у зв`язку з тим, що відповідач звернувся з заявою про застосування строків позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, господарський суд виходив з обставин відсутності доказів звернення відповідача до позивача відповідно до п.10.3. договору з вимогою про розірвання договору комерційної концесії від 01.01.2018р.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Москаленко С.О. Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- 25.02.2019 року позивач припинив договір оренди нежитлового приміщення за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Івана Мазепи, буд.34 , відповідно до акту приймання-передачі нежитлового приміщення, у зв`язку з чим Москаленко С.О. більше не мав права на користування комплексом належних ТОВ «Агро-Р» прав інтелектуальної власності, надання послуг і виконання робіт з використання торгівельної марки «НАШ КРАЙ» на визначеній території;

- 01.02.2019 ТОВ «Агро-Р» уклало договір комерційної концесії з ОСОБА_2 , з тим самим предметом та тією самою територією користування, отже ТОВ «Агро-Р» було обізнано щодо припинення договору оренди з Москаленко С.О. на визначеній території та припинення останнім підприємницької діяльності;

- 26.02.2019 року Москаленко С.О. припинив свою підприємницьку діяльність;

- відповідно до п.3.4.1 договору прострочення сплати користувачем Роялті протягом двох місяців поспіль є безвідкличною пропозицією користувача про розірвання даного Договору з його ініціативи, тобто, несплата протягом трьох місяців Москаленко С.О. роялті є пропозицією останнього про розірвання договору з його ініціативи.

Просить рішення господарського суду скасувати в частині задоволення первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

ТОВ «Агро-Р» у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01.11.2017р. між ПАТ "Компанія з управління активами "Карпати-Інест" (ліцензіар) та ТОВ "Арго-Р" був укладений Ліцензійний договір № 1/17.

Відповідно до п.1.1. Ліцензійного договору, Цим Договором регулюються правовідносини у сфері інтелектуальної власності, що виникають з приводу надання Ліцензіаром дозволу Ліцензіатові на використання торговельної марки (знаку для товарів і послуг) в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі. Ліцензіар володіє всіма майновими правами інтелектуальної власності на зареєстровану Торговельну марку (знак для товарів і послуг) «НАШ КРАЙ» (надалі іменується "Знак"), що засвідчується Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 195855 (дата реєстрації 26.01.2015р.)(надалі іменується "Свідоцтво"). Ліцензіар за плату надає Ліцензіату дозвіл на використання Знака (ліцензію) при реалізації товарів та послуг, в обсязі визначеному у п. 1.3 цього Договору.

Згідно п.1.3. Ліцензійного договору, під використанням Ліцензіатом Знака у цьому Договорі розуміється нанесення його на будь-який товар, інструмент, вивіску, предмет або одяг, прапор, нашивку, бирку, засіб (в тому числі транспортний) при пропонуванні чи здійсненні послуг Ліцензіатом, а також застосування його в діловій документації та/або в рекламі, в тому числі і через мережу Інтернет. Під використанням Ліцензіатом Знака у цьому Договорі розуміється також право на підписання від свого імені суб-ліцензійних договорів з користувачами Торгової марки «Наш Край» (третіми особами), включаючи, але не обмежуючись, договорів комерційної концесії, договорів про надання послуг (маркетингових, мерчендайзингових) тощо. При цьому використання торговельної марки можливе лише в сферах діяльності, які вказані в Свідоцтві згідно міжнародної класифікації товарів і послуг (Клас 35 класифікації).

01.01.2018р. між ТОВ "Арго-Р" (правоволоділець) та Фізичною особою-підприємцем Москаленко С.О. (користувач) був укладений Договір комерційної концесії від 01.01.2018р.

Відповідно до п.2.1. Договору, правоволоділець зобов`язується надати користувачу плату (Роялті) право користування відповідно до встановлених Договором вимог комплекс належних правоволодільцю прав інтелектуальної власності з метою виготовлення, використання, ввезення, пропозицій, продажу і іншого введення в господарський обсяг товарів, надання послуг і виконання робіт з використанням торгівельної марки "НАШ КРАЙ".

Починаючи з дати відкриття один раз на місяць впродовж 5 (п`яти) календарних днів, наступних за звітним періодом, користувач сплачує правоволодільцеві Роялті у розмірі 14 700грн. Розмір роялті визначається в залежності від розміру торгівельної площі на якій користувач використовує Торгівельну марку за наступною формулою: розмір роялті за місяці = торгівельна площа Користувача * розмір роялті за 1 м.кв. Сторони погодились для визначення розміру роялті за місяць застосовувати наступний розмір роялті - 70 гривень за 1 м.кв. (п.3.1. Договору).

Відповідно до п.3.4. Договору, у випадку прострочення користувачем термінів сплати платежів за Договором нараховується пеня на суму заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Сторони погодили, що прострочення сплати користувачем Роялті протягом двох місяців поспіль є безвідкличною пропозицією користувача про розірвання даного Договору з його ініціативи. (п.3.4.1. Договору).

Відповідно до п.3.6. Договору, у випадку не надходження на адресу Правоволодільця в термін, передбачений для сплати Роялті (п.3.1. даного Договору), мотивованих зауважень Користувача з приводу виконання Правоволодільцем своїх обов`язків по даному Договору, Користувач стверджує, що Правоволоділець в повному обсязі виконав свої обов`язки по даному Договору у відповідному звітному періоді.

Згідно п.7.1.1. Договору, протягом дію цього Договору користувач зобов`язаний використовувати торгівельну марку "НАШ КРАЙ" та систему лише у точці, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Івана Мазепи, 34. Торгівельна площа точки складає 210 м.кв. Користувач зобов`язується дотримуватися корпоративних домовленостей досягнутих між правоволодільцем та виробниками, постачальниками товарів (представленість та дольове розміщення товарів на основних та додаткових місцях продажу, умов та термінів оплати та інше). Зміна асортименту товарів, їх представленість та дольове розміщення у франчайзинговій точці можливе за наявності письмової згоди на це правоволодільця.

Користувач має право в односторонньому порядку у вказаний ним строк розірвати Договір, письмово повідомивши про це правоволодільця не менше ніж за 1 місяць до дати розірвання Договору та не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення дії цього Договору. (п.10.3. Договору).

Даний Договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 01.01.2022р. (п.11.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Агро-Р» направляло на адресу Москаленка С.О. звіти про виконані роботи за період з лютого 2018р. по лютий 2019р.

Матеріалами справи також підтверджується той факт, що 01.02.2019р. між ТОВ "Арго-Р" (правоволоділець) та фізичною особою-підприємцем Петровою О.В. (користувач) був укладений Договір комерційної концесії.

25.02.2019р. був укладений акт прийому-передачі до договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2018р., відповідно до якого фізична особа-підприємець Москаленко С.О. передав фізичній особі-підприємцю Ткач Т.М. приміщення площею 20 кв.м. на 1 поверсі за адресою м.Дніпро, пр.Івана Мазепи, буд.34.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 26.02.2019р. позивач за зустрічним позовом припинив господарську діяльність як фізична особа-підприємець (а/с 90).

За період з 05.04.2018р. по 05.03.2020р. позивачем було нараховано роялті в розмірі 352 800,грн., яка була частково сплачена на суму 135 400,00грн. (21.03.2018р. на суму 4 200,00грн., 20.06.2018р. на суму 10 500,00грн., 27.08.2018р. на суму 14 700,00грн., 22.10.2018р. на суму 30 000,00грн., 24.01.2019р. на суму 32 000,00грн., 11.02.2019р. на суму 21 000,00грн., 26.02.2019р. на суму 6 000,00грн. та 01.01.2019р. на суму 17 000,00грн.)

Заборгованість станом на 05.03.2020р. складає 217 400,00грн. (352 800,00грн. - 135 400,00грн.)

Відповідачем вказана сума заборгованості сплачена не була, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 217400,00грн. основного боргу.

Крім основної заборгованості, позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня в сумі 16 017,80грн. за період з 06.04.2019р. по 06.10.2019р.

Згідно зі ст.1115 ЦК України, за договором комерційної концесії одна сторона (правоволоділець) зобов`язується надати другій стороні (користувачеві) за плату право користування відповідно до її вимог комплексом належних цій стороні прав з метою виготовлення та (або) продажу певного виду товару та (або) надання послуг.

Сторонами договору комерційної концесії є правоволоділець і користувач. Ними відповідно до ст.1117 ЦК України, можуть виступати фізична та юридична особи, які є суб`єктами підприємницької діяльності. Відповідно, органи державної влади та інші суб`єкти, які не зареєстровані як суб`єкти підприємницької діяльності, права брати участь (бути сторонами) у договорі комерційної концесії не мають.

Відповідно до ст.1116 ЦК України, предметом договору комерційної концесії є право на використання об`єктів права інтелектуальної власності (торговельних марок, промислових зразків, винаходів, творів, комерційних таємниць тощо), комерційного досвіду та ділової репутації. Договором комерційної концесії може бути передбачено використання предмета договору із зазначенням або без зазначення території використання щодо певної сфери цивільного обороту.

Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона не отримує того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в повному обсязі, господарський суд вказав, що укладання договорів з фізичними особами-підприємцями Ткач Т.М. та Петровою О.В. ніяким чином не впливають на виконання обов`язків сторонами по договору комерційної концесії від 01.01.2018р.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на наступне.

У спірних правовідносинах сторони у договорі врегулювали, що договір може бути достроково розірваний відповідно до умов договору (п.3.4.1 та п.10.3 договору).

Так, в даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що 01.02.2019р. між ТОВ "Арго-Р" (правоволоділець) та фізичною особою-підприємцем Петровою О.В. (користувач) був укладений Договір комерційної концесії. За умовами Договору користувач (Петрова О.В.) зобов`язаний використовувати торгівельну марку "НАШ КРАЙ" та систему лише у точці, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Івана Мазепи, 34. Торгівельна площа точки складає 210 м.кв.

25.02.2019р. за актом прийому-передачі до договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2018р., ФОП Москаленко С.О. передав фізичній особі-підприємцю Ткач Т.М. орендоване приміщення на 1 поверсі за адресою м.Дніпро, пр.Івана Мазепи, буд.34 і в подальшому дане приміщення використовується ФОП Петровою О.В.

Враховуючи, що договором концесії чітко закріплено територію користування: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Івана Мазепи, 34, а договір оренди було припинено відповідно до вказаного вище акту прийому-передачі нежитлового приміщення, Москаленко С.О. більше не мав права користуватися комплексом належних ТзОВ «Агро-Р» прав інтелектуальної власності, надання послуг і виконання робіт з використанням торгівельної марки «Наш Край» на визначеній території.

Крім того відповідач за первісним позовом в судових засіданнях, як в суді першої інстанції так і в апеляційній зазначав, що в січні 2019 р. повідомляв ТОВ «Арго-Р» про необхідність припинення договору у зв?язку з бажанням припинити господарську діяльність. І за згодою ТОВ «Арго-Р» дію договору було припинено з 25.02.2019р., а з 26.02.2019р. припинив господарську діяльність як ФОП.

06.09.2021р. Москаленко С.О. звернувся до суду з клопотанням про доручення доказів. Просив долучити до матеріалів справи докази направлення ТОВ «Арго-Р» повідомлення про розірвання договору - Описи вкладення до цінного листа.

Неможливість подання даних доказів суду першої інстанції пояснює тим, що він вважав, що між ним і ТОВ «Арго-Р» було погоджено розірвання договору, оскільки жодних претензій позивач йому не заявляв і з лютого 2019р. звіти про виконані роботи складалися вже між ТОВ «АРГО-Р» та ФОП Петровою О.В. Звернення ТОВ «Арго-Р» з позовом стало для нього новиною. Він довго не міг знайти поштові квитанції про відправку листів до позивача і знайшов їх в будинку матері в старих документах.

Апеляційний суд, врахувавши пояснення Москаленко С.О., приймає надані ним докази.

Апеляційним судом в судовому засіданні оглянуті оригінал опису вкладення до цінного листа, копії яких приєднані до матеріалів справи.

З опису вкладення від 18.01.2019р. вбачається направлення на адресу ТОВ «Арго-Р», м.Луцьк, вул..Карбишева,1 (фактична адреса) повідомлення від 18.01.2019р. про одностороннє розірвання договору комерційної концесії від 01.01.2018р.

З опису вкладення від 25.01.2019р. вбачається направлення на адресу ТОВ «Арго-Р», м.Рівне, вул..Дворецька,93 (юридична адреса) повідомлення від 25.01.2019р. про одностороннє розірвання договору комерційної концесії від 01.01.2018р.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що договір, відповідно до п.10.3., з урахуванням поштового обігу, слід вважати розірваним з 01.03.2019 року.

Відповідно до п. 2.1 договору починаючи з дати відкриття один раз на місяць впродовж 5 (п`яти) календарних днів, наступних за звітним періодом, користувач сплачує правоволодільцеві Роялті у розмірі 14 700грн.

За період з 05.04.2018 року по 05.03.2019 року сума роялті, яку повинен сплати Москаленко С.О. становить 176400,00грн.

Враховуючи, що Москаленко С.О. було частково сплачено роялті в сумі 135400,00грн., його заборгованість становить 41000,00грн. та саме ця сума підлягає стягненню з останнього на користь ТзОВ «Агро-Р».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Москаленко С.О. було подано заяву про застосування строків позовної давності до заявленої ТОВ «Агро-Р» суми пені, оскільки заявлена сума пені включає в себе заборгованість за період січень 2018 - березень 2019 роки, між тим, позивач звернувся з позовною заявою 17.03.2020року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Як вбачається з рішення господарського суду, при задоволенні частково позовних вимог про стягнення пені початок строку нарахування є 07.05.2021 року.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, оскільки позивач звернувся з позовом до суду 13.03.2020 року, про що свідчить відбиток печатки ПАТ «Укрпошта» на конверті з відправленням позовної заяви до суду ( а.с. 38).

Таким чином, строк нарахування пені становить з 13.03.2019 року по 05.09.2019 року, у зв`язку з чим апеляційним судом було перераховано суму пені до дійсних строку та суми заборгованості, внаслідок чого задоволенню підлягає пеня в сумі 5982,57грн.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ТзОВ «Агро-Р» належить задовольнити частково, стягнути з Москаленко С.О. на користь позивача заборгованість по сплаті роялті на суму 41000,00грн. та пеню в сумі 5 982,57грн.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то колегія суддів виходить з наступного.

В силу приписів статей 15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Суд враховує, що відповідно до положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорювання, і задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово (зокрема у постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17) звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відсутність обставин, які підтверджували б порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Наведений висновок відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постановах від 16.05.2018 у справі №910/17448/16, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, від 27.11.2018 у справі №905/2260/17, від 04.06.2019 у справі №916/3156/17, у яких суд касаційної інстанції водночас дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог через неправильне обрання позивачем способу захисту своїх прав.

Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

В даному випадку, як було встановлено вище, Москаленко С.О. договір комерційної концесії розірвав в односторонньому порядку, отже зобов`язання за спірним договором є припиненими.

Відтак, визнання договору комерційної концесії припиним є неможливим, оскільки предмет спору припинив існування.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту права про визнання припиненим договору комерційної концесії, не може бути самостійним предметом позову, оскільки задовольнивши таку вимогу, суд не здійснить захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин. Крім того, вказана вимога, у разі її задоволення, не може бути виконана в порядку виконавчого провадження.

У зв`язку з викладеним, Москаленко С.О. при заявлені до суду невірно було обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

У цьому зв`язку апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення господарського суду у даній справі належить скасувати частково.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Москаленко Сергія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 у справі №904/1509/20 змінити частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" задовольнити частково.

Стягнути з Москаленко Сергія Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" - 41 000, 00 грн. заборгованості, 5 982, 57 грн. пені.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Москаленко Сергія Олександровича відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08.11.2021 р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін