ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 року м.Дніпро Справа № 904/7140/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Бондаренко Д.М. (в режимі відеоконференції) адвокат, ордер серії АА №1097240 від 09.08.2021 р.;

від відповідача: Кучерук А.В. адвокат, ордер серії АЕ №106000 від 09.09.2021 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест", м. Київ

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 року (суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі №904/7140/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер", м.Дніпро

про розірвання договору та стягнення 3 352 934,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" із позовом про розірвання договору № 030118 від 03.01.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" з 22.11.2020; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" заборгованості у розмірі 3 352 934,09 грн., з яких: 3 046 159,30 грн. - попередня оплата, яка підлягає поверненню; 126 137,54 грн. - відсотки за користування чужими коштами; 180 637,25 грн. - інфляційне збільшення заборгованості.

12 березня 2021 року позивач надав заяву про зміну підстав позову (вх. 12495/21 від 12.03.2021, а.с.155-158), в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" заборгованість у розмірі 3 352 934,09 грн., з яких:

- 3 046 159,30 грн. - попередня оплата, яка підлягає поверненню;

- 126 137,54 грн. - відсотки за користування чужими коштами;

- 180 637,25 грн. - інфляційне збільшення заборгованості;

та відмовився від позову в частині вимоги про визнання розірваним договору №030118 від 03.01.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" з 22.11.2020 з ініціативи Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" (а.с.167 у томі 1).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 року у справі № 904/7140/20 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" від позовних вимог в частині визнання договору № 030118 від 03.01.2018 з 22.11.2020 розірваним.

Судом закрито провадження у справі в частині вимоги про розірвання договору № 030118 від 03.01.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест", з 22.11.2020.

Судом повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" (02217, м. Київ, пр.-т Маяковського, 30-А, кв.183, ідентифікаційний код 36463916) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1051,00грн, сплачених у складі судового збору у загальній сумі 52396,02грн, за платіжним дорученням № 33 від 30.12.2020.

Судом відмовлено в задоволенні вимоги про стягнення 3 352 934,09 грн.

Не погодившись з рішенням суду, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 у справі № 904/7140/20 в частині відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" про стягнення з ТОВ "Торговий Дім "Євро Груб Полімер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" грошових коштів у розмірі 3 352 934,09 грн. та задовольнити позов в цій частині.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що у суда першої інстанції були відсутні підстави вважати, що відбулося прострочення кредитора, оскільки Позивач не мав обов`язку забирати будь-яку запропоновану йому Продавцем, не замовлену Покупцем попередньо, продукцію Продавця, крім того Позивач не мав інформації про те, яку потрібну йому продукцію, може надати йому Продавець для вивезення зі складу, а на підставі цього, логічно, запропонований товар не отримував.

Також у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що сума попередньої оплати була використана Відповідачем за призначенням, оскільки був відсутній узгоджений асортимент продукції, що підлягав поставці за Договором. Надана ж Продавцем документація може свідчити лише про господарську діяльність Відповідача, не пов`язану з Договором.

Оскільки сторони не погодили асортимент поставленої продукції, то відсутні підстави вважати, що відповідач виготовив замовлену продукцію та був готовий її поставити.

Апелянт вважає, що у договорі були відсутні істотні для договору умови, а тому даний договір є нікчемним в силу закону.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 у справі № 904/7140/20 в частині відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" про стягнення з ТОВ "Торговий Дім "Євро Груб Полімер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" грошових коштів у розмірі 3 352 934,09 грн. та задовольнити позов в цій частині.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі № 904/7140/20 колегією суддів у складі: головуючий суддя-доповідач Березкіна О.В., судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.; судове засідання призначено на 25.10.2021 року; сторонам наданий строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2021року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 01.11.2021рік.

Відповідачем ТОВ "Торговий Дім "Євро Груб Полімер", надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи позивача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення ( а.с. 121, т.2).

Позивачем - ТОВ "Газфаєр Інвест" надано відповідь на відзив, в якому останній просив задовольнити вимоги апеляційної скарги ( а.с.136, т.2).

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні суми оплаченого товару, колегія суддів здійснює апеляційний перегляд судового рішення саме в цій частині.

Представники сторін надали свої пояснення щодо апеляційної скарги.

В судовому засіданні 01.11.2021року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" (далі - продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" (далі - покупець) уклали договір № 030118, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця товар, а покупець - прийняти товар та оплачувати продавцю його вартість в порядку та в строки, передбачені цим договором.

У відповідності до п. 1.2. договору, асортимент, кількість, місце та строк поставки товару вказується в узгоджених сторонами рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 1.3. договору, оплата покупцем здійснюється за узгодженими цінами, з урахуванням ПДВ, у відповідності з рахунками-фактурами та видатковими накладними, в яких міститься повна інформація про товар (назва, кількість, ціна за одиницю, загальна сума).

Відповідно до п. 2.1 договору, товар відвантажується продавцем покупцю за погодженими цінами, зазначеними по кожному виду продукції в рахунках/специфікаціях до цього договору.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що ціна договору визначається як сумарна вартість партій товару, переданих у власність покупця згідно товарно-супровідних документів протягом терміну дії даного договору.

У відповідності до п. 3.1. договору, ціна на товар вказується в узгоджених сторонами рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору. Сторонами досягнуто домовленості, що покупець здійснює оплату в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів у національний валюті на поточний рахунок продавця у 100% розмірі, якщо інше не передбачено в рахунках, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 3.2. договору, днем платежу вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Товар, за цим договором, передається у власність покупця на умовах EXW згідно з "Інкотермс" (в редакції 2010 року), за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе 5 км. Перехід ризиків випадкової втрати і ушкодження товару переходить до покупця з моменту отримання товару від продавця і підписання товарно-супровідних документів (перехід права власності на товар). Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної (п.п. 4.6., 4.7. договору).

З договору вбачається, що сторони погодили поставку товару на умовах EXW згідно з Інкотермс (в редакції 2010 року), за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе 5 км. Перехід ризиків випадкової втрати і ушкодження товару переходить до покупця з моменту отримання товару від продавця і підписання товарно-супровідних документів (перехід права власності на товар). (п. 4.6. Договору).

Умови EXW згідно з Інкотермс означають (англ. ex works, франко-склад, франко-завод).

"Самовивезення" або категорія перевезень, де точкою франко, тобто місцем переходу відповідальності від постачальника до одержувача, є безпосередньо склад продавця.

Франко-склад значить, що, згідно з базисом поставки, право власності на товар переходить від продавця до покупця вже на складі (фабриці, заводі, інший торговій точці).

Тобто, продавець зобов`язаний в обумовлену дату або в межах обумовленого строку надати невідвантажений в будь-який транспортний засіб товар у розпорядження покупця в названому місці поставки. При відсутності в договорі таких вказівок, продавець зобов`язаний здійснити поставку в звичайні для постачання аналогічних товарів місце і терміни. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька, то продавець може вибрати найбільш підходящий для нього пункт в місці поставки (А.4)

Продавець зобов`язаний повідомити покупця достатнім чином про дату і місце, коли і де товар буде наданий у його розпорядження. (А.7.)

Якщо покупець має право визначати дату у рамках погодженого періоду та/або місце прийняття товару, то він зобов`язаний направити продавцю необхідне повідомлення щодо цього (Б.7.)

Таким чином, умовами договору сторони погодили, що поставка товару відбувається на складі продавця.

При цьому, з умов договору вбачається, що асортимент, кількість, місце та строки поставки товару повинні вказуватися в узгоджених рахунках та/або специфікаціях (п.1.2 договору).

В рахунку на оплату № 1 від 03.01.2018 строк поставки товару не визначений, специфікації до договору, за твердженням сторін, не укладалися, строки поставки також не визначено.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом календарного року, фактично припиняє свою дію після повного розрахунку і виконання сторонами свої зобов`язань по даному договору (п. 9.2. договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" 03.01.2018 виставило позивачу рахунок на оплату № 1 на суму 3 827 498,40 грн. за поставку товару у кількості 3 620 м .

Позивачем здійснено оплату вказаного рахунку на суму 3 827 498,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1549 від 03.01.2018 на суму 1327498,40 грн., № 1551 від 04.01.2018 на суму 1 250 000,00 грн., № 1553 від 05.01.2018 на суму 1 250 000,00 грн.

24.10.2018 відповідачем здійснено поставку товару на суму 781 339,19 грн., що підтверджується видатковою накладною № 628 від 24.10.2018, у зв`язку з чим сума боргу за не поставлений товар склала 3 046 159,30 грн.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" заборгованості у розмірі 3 352 934,09 грн., з яких: 3 046 159,30 грн. - попередня оплата, яка підлягає поверненню; 126 137,54 грн. - відсотки за користування чужими коштами; 180 637,25 грн. - інфляційне збільшення заборгованості, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" посилався на невиконання відповідачем умов договору щодо поставки товару; неможливістю своєчасного отримання товару, що був замовлений ним відповідно до узгодженого рахунку № 1 від 03.01.2018, необхідного для виробничої діяльності підприємства, а також товаросупроводжуючої документації до товару, досягнення сторонами згоди про розірвання договору поставки з 25.01.2021; відповідно до п.9.4. договору сторона-ініціатор розірвання договору відшкодовує іншій стороні всі витрати, пов`язані з виконанням договору.

Наведене, на думку позивача, є підставою для повернення передоплати за договором на підставі положень ст.1212 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення 3 352 934,09 грн., господарський суд першої інстанції виходив з того, що відбулося прострочення кредитора, оскільки позивач не забрав вже виготовлену на його замовлення продукцію зі складу продавця, фактично товар був виготовлений до дати припинення договору (25.01.2021), жодних дій з вивезення продукції зі складу відповідача не вчинив, товар не отримав, сума попередньої оплати використана відповідачем за призначенням, вимога позивача про повернення суми попередньої оплати задоволенню не підлягає. Відповідно, не підлягає задоволенню вимога про стягнення 3% річних та втрат від інфляції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення унормовано статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки та з огляду на статтю 174 Господарського кодексу України, статтю 11 Цивільного кодексу України, є підставою для виникнення у його сторін прав та обов`язків, визначених ним.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з умов договору, строк поставки товару в договорі не визначено.

Вимога позивача про поставку товару у семиденний строк направлена відповідачу 04.12.2020, проте, станом на дату отримання цієї вимоги відповідачем вже була виготовлена продукція на суму отриманої попередньої оплати, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами, зокрема:

рахунку фактури № ТД-0000143 від 25.01.2018; ТТН № 0000325 від 16.02.2018; п/д №7 від 25.01.2018; акту здачі-приймання від 19.02.2018; рахунку-фактури від 19.02.2018; договору - заявки №3012068 від 16.02.2018; п/д №65 від 19.02.2018; видаткової накладної №ТД-0000205 від 01.02.2018; рахунку фактури № ТД-0000001 від 03.01.2018; ТТН № 0000205 від 01.02.2018; п/д № 24 від 01.02.2018; акту здачі-приймання від 01.02.2018; рахунку-фактури від 01.02.2018; договору-заявки №3012032 від 01.02.2018; п/п№ 30 від 03.01.2018; видаткової накладної №ТД-0000306 від 14.02.2018; рахунку-фактури № ТД-0000048 від 12.01.2018; ТТН № 0000306 від 14.02.2018; п/д№45 від 12.01.2018; акту здачі-приймання від 05.02.2018; рахунку-фактури від 14.02.2018; п/д № 54 від 14.02.2018; видаткової накладної №ТД-0000230 від 05.02.2018; рахунку-фактури № ТД-0000006 від 04.01.2018; ТТН № 0000230 від 05.02.2018; п/д № 31 від 05.02.2018; договору-заявки №3012041 від 05.02.2018; п/д № 34 від 04.01.2018; акту здачі-приймання від 14.02.2018; ТТН №Р 628 від 24.10.2018; рахунку №1 від 03.01.2018; договору переробки №050118/1 від 05.01.18; договору оренди №3 від 02.01.20; акту прийому-передачі нерухомого майна від 02.01.20; акту обстеження №3 від 20.12.20; договору оренди №3 від 02.10.17; акту прийому-передачі нерухомого майна від 02.10.17; акту обстеження №1 від 28.12.18; договору оренди №3 від 02.01.19; акту прийому-передачі нерухомого майна від 02.01.19; акту обстеження №2 від 27.12.19; сертифікатів якості і відповідності; акту приймання - передачі №РН-0000009 від 22.02.2018; акту №4 виконаних робіт від 22.02.2018; акту приймання - передачі №РН-0000008 від 16.02.2018; акту №3 виконаних робіт від 16.02.2018; акту приймання - передачі №РН-0000007 від 07.02.2018; акту №2 виконаних робіт від 07.02.2018; накладних на поліетилен; листа №145 від 14.12.2020; доказу отримання листа №145 від 14.12.20; повідомлення №71 АБ/вих. від 05.05.2020; доказу отримання повідомлення №71 АБ/вих. від 05.05.2020; повідомлення №121 від 28.12.20; доказу отримання повідомлення №121 від 28.12.20; відповіді відповідача від 24.01.2020; видаткової накладної №628 від 24.10.2018; договору поставки №080217 від 08.02.2017; договору №030118 від 03.01.2018; акту звірки за період з 01.01.18 по 18.12.20.

Таким чином, вбачається, що відповідач виготовив замовлену позивачем продукцію, був готовий її поставити в порядку, передбаченому договором.

Відповідач неодноразово, в період дії договору звертався до позивача з проханням забрати виготовлену продукцію лист від 04.10.2019 № 37 (а.с.187 том 1), лист від 05.05.2020 № 71 АБ/вих. (а.с.239 том 1), лист від 14.12.2020 № 145.

Однак жодних дій з вивезення продукції зі складу відповідача позивач не вчинив, товар не отримав.

Дані обставини також встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі № 904/1707/20, яким позивачу відмовлено у позові про повернення попередньої оплати в сумі 3 352 934,09 грн. (з урахуванням 3% річних та втрат від інфляції), оскільки позивач доказів звернення до відповідача з вимогою про поставку товару суду не надав, отже, прострочення боржника відсутнє.

Згідно із частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора (частина 4 статті 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 220 Господарського кодексу України боржник не визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

У зв`язку із тим, що відбулося прострочення кредитора, оскільки позивач не забрав вже виготовлену на його замовлення продукцію зі складу продавця, фактично товар був виготовлений до дати припинення договору (25.01.2021), жодних дій з вивезення продукції зі складу відповідача не вчинив, товар не отримав, сума попередньої оплати використана відповідачем за призначенням, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вимога позивача про повернення суми попередньої оплати задоволенню не підлягає. Відповідно, не підлягає задоволенню вимога про стягнення 3% річних та втрат від інфляції.

При цьому, доводи апелянта про те, що внаслідок досягнення сторонами згоди про розірвання договору поставки з 25.01.2021, невиконання відповідачем умов договору щодо поставки товару; неможливістю своєчасного отримання товару, що був замовлений ним відповідно до узгодженого рахунку № 1 від 03.01.2018, необхідного для виробничої діяльності підприємства, є підстави для повернення передоплати за договором на підставі положень ст.1212 ЦК України, є необгрунтованими з огляду на наступне.

Положеннями частин 1, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Отже предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Відповідно до вимог ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вищезазначене, оскільки відповідач виконав свої зобов`язання за договором до його розірвання, відсутні підстави для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин.

Посилання апелянта на нікчемність договору, оскільки у ньому не були узгоджені всі істотні умови, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з умов договору, асортимент, кількість , місце та строк поставки товару вказується в узгоджених сторонами рахунках або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору.

Рахунком № 1 від 03.01.2018 року було погоджено найменування товару, його кількість та ціна, тобто, що спростовує доводи апелянта про нікчемність правочину.

Посилання апелянта на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність прострочення боржника, є необгрунтованими і спростовуються наступними, встановленими судом та оціненими належним чином обставинами.

Зокрема, 23.11.2020, після закінчення розгляду справи № 904/1707/20, позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу від 22.11.2020 (а.с.16-17 т. 1), запропонував відповідачу вважати розірваним договір № 030118 від 03.01.2018 з 23.11.2020 та повернути суму попередньої оплати в розмірі 3 046 159,30грн. У відповідності до трекінгу відправлення № 029, лист вимога надійшов на поштове відправлення № 24 за місцем знаходження відповідача 25.11.2020; 09.12.2020 переадресовано за зворотною адресою у м. Київ і 14.12.2020 повернуто позивачу (а.с.27-29 т. 1). Під час дослідження доказів судом було з`ясовано, що в поштовій накладній позивач зазначив контактні дані (номер телефону) адвоката позивача.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що вимогу вважати договір розірваним з 23.11.2020 відповідач не отримав.

04.12.2020 ТОВ "Газфаєр Інвест" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" (49000, м. Дніпро, вул. Янтарна, буд.40, кВ.174, ) лист-вимогу поставити у семиденний термін з моменту отримання цієї вимоги товар, обумовлений договором № 030118 від 03.01.2018 та повідомити дату та час, коли співробітники позивача повинні з`явитися за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе 5 км для отримання цього товару (а.с.159-161).

Вимога про поставку товару у семиденний строк отримана відповідачем 10.12.2020 (трекінг відправлень Укрпошта № 724, а.с.162 том 1).

Тобто, за змістом цього листа, граничний термін поставки (видачі зі складу) відповідачем товару є 17.12.2020 (четвер).

З метою отримання належного йому та оплаченого Товару, Позивачем було укладено з ФОП Петренко В.М. договір транспортування, відповідно до якого ФОП Петренко В.М. здійснив виїзд для отримання Товару.

Проте 18.12.2020, коли вантажівка перевізника прибула на склад Відповідача за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе, 5 км, охорона складу відмовилася відчиняти склад для здійснення відвантаження Товару та викликати будь-кого з представників Відповідача, у зв`язку з чим, 18.12.2020, водієм Петренком Василем Миколайовичем було складено відповідний акт. Акт складено в односторонньому порядку (а.с.163 том 1).

Оцінюючи даний акт, суд першої інстанції правильно зазначив, що в період з 10.12.2020 до 17.12.2020 включно позивач не повідомляв відповідача про дату свого прибуття на склад продавця, не намагався отримати товар; не заявляв про наявність перешкод для отримання товару на складі відповідача; акт складений за межами семиденного строку для отримання товару, встановленого в листі-вимозі від 04.12.2020, в односторонньому порядку, що унеможливлює встановлення фактичного прибуття водія Петренко В.М. на склад продавця 18.12.2020.

14.12.2020 відповідач направив на адресу позивача лист № 145 (а.с.237 т. 1) про готовність постачання продукції, зазначив про можливість отримати товар в будь-який час, попередньо зателефонувавши або надіславши повідомлення і відповідні товарно-супровідні документи на електронну пошту.

Таке ж повідомлення з проханням вивезти виготовлену трубу направлялося на адресу позивача 04.10.2019 (повідомлення № 37 від 04.10.2019). Лист отримано позивачем 18.10.2019 (а.с.186 том 1). Про направлення позивачу цього повідомлення (№ 37 від 04.10.2019) про необхідність негайного отримання товару, зазначалось господарським судом під час розгляду справи № 904/1707/20.

Натомість, доказів наявності перешкод для отримання товару на складі відповідача позивачем не надано; не зазначено і не доведено підстав відмови у прийнятті товару.

Листом за вих. № 121 від 28.12.2020 (а.с.44-45 т.1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" повідомило позивача про розірвання договору № 030118 від 03.01.2018 після 20-ти календарних днів з дати надходження цього повідомлення на поштове відділення у м. Києві за місцем розташування ТОВ "Газфаєр Інвест" та про можливість забрати продукцію, попередньо погодивши оформлення необхідної документації, дату і умови отримання за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе 5 км.

Повідомлення про розірвання договору надійшло на поштове відділення позивача 05.01.2021 та фактично отримано позивачем 20.01.2021 (а.с.40).

У відповіді від 24.01.2021 на цей лист позивач не заперечував проти розірвання договору, просив у відповідності до вимог п.9.4. договору, повернути грошові кошти у сумі 3046 159,30грн.

Таким чином, з урахуванням положень п.9.4. договору щодо розірвання договору за повідомлення однієї із сторін не менше ніж за 20 днів до запланованої дати, договір є розірваним з 25.01.2021, а тому сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору і з урахуванням зазначених вище обставин, відсутнє прострочення боржника.

Оскільки відсутні підстави для стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 3 046 159,30 грн., відповідно відсутні підставі і для стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 року у справі № 904/7140/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення суду першої інстанції покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.11.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя М.О.Дармін