ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

04 листопада 2021 року Справа № 923/1434/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М. Б., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: ОСОБА_1 , м.Херсон

до відповідача: ОСОБА_2 , м.Херсон

про розірвання договору

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , м.Херсон звернувся до господарського суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , м.Херсон, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу частки (частини частки) у статутному капіталі ТОВ "Пансіонат "Петровець" від 27.08.2021 та визнати право власності за ОСОБА_1 на частку статутного капіталу ТОВ "Пансіонат "Петровець", яка складає 25%, що в грошовому еквіваленті становить 2320438,41 грн.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву позивач зазначає наступне.

27.08.2021 між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Петровець".

Пунктом 1.1. Договору визначено, що Продавець згідно зі своїм свідомим волевиявленням та спираючись на відмову інших учасників на придбання частки у статутному капіталі ТОВ "Пансіонат "Петровець" (, юридична адреса: 73009, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд.50), передає у власність Покупцю 25 відсотків своєї частки у статутному капіталі ТОВ "Пансіонат "Петровець", а Покупець приймає 25 % частки та зобов`язується її оплатити в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 2.2.1, Розмір Частки на момент укладення цього Договору: 25 відсотків (або 2320438, 41 грн.) статутного капіталу Товариства, що становить 9281753,66 грн.

Відповідно до п. 3.1, право власності на Частку у Покупця виникає з моменту підписання даного Договору.

В цей же день, 27.08.2021, було підписано між позивачем та відповідачем Акт приймання-передачі частки у Статутному капіталі ТОВ "Пансіонат "Петровець", справжність підпису на якому засвідчено нотаріусом.

У вказаному Акті приймання-передачі частки зазначено, що у зв`язку з укладенням

договору купівлі-продажу 25% частки у статутному капіталі ТОВ "Пансіонат "Петровець" (, юридична адреса: 73009, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд.50) від 27.08.2021, склали цей Акт приймання-передачі (надалі іменується "Акт") про наступне: ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв частку у статутному капіталі ТОВ "Пансіонат "Петровець" у розмірі 25 %, яка в грошовому еквіваленті становить 2320438,41 грн.

Позивач, користуючись правами, наданими статтею 116 ЦК України, укладаючи оспорюваний Договір мав на меті відчуження своїх корпоративних прав, позбавлення права вирішального впливу, припинення здійснення управлінських функцій в діяльності товариства.

При цьому, реальною метою укладання означеного договору є не зміна майнового права сторін Договору, а передача корпоративних прав - права участі в управлінні Товариством.

Однак, наразі ОСОБА_2 не зареєстрував у встановленому законом порядку свої права на частку у статутному капіталі. За твердженням позивача, протиправні дії відповідача, які полягають в ухиленні від реєстрації корпоративних прав та отримання всіх прав та обов`язків саме як учасника товариства, порушує співвідношення майнових інтересів сторін.

Відповідач, не здійснивши реєстрацію корпоративних прав, не завершив виконання договору. Предмет договору не реалізовано сторонами в повній мірі саме через протиправну бездіяльність відповідача, тобто порушення ним умов договору.

Позивач зазначає, що оскільки відповідач умисно на протязі двох місяців ухиляється від реєстрації корпоративних прав, чим порушив права позивача та умови Договору, цілком очевидно, що така бездіяльність буде продовжуватися і надалі задля створення штучної ситуації, в якій позивач де юре відчужив права, а де факто ще ними володіє. Тому позивач вважає за можливе просити суд застосувати заходи забезпечення позову, які дозволять здійснити розірвання договору, який суттєво порушено, відновити порушені права позивача та в найближчому майбутньому дозволить позивачу здійснити відчуження прав на частку у статутному капіталі на користь добросовісного покупця.

Також заявник наголошує, що своєю поведінкою відповідач демонструє відсутність наміру виконувати свої зобов`язання по відношенню до позивача, що в подальшому стане свідомим ухиленням від виконання рішення суду. Невжиття таких заходів може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У зв`язку з наведеним позивач просить заборонити державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відносно/щодо ТОВ "Пансіонат "Петровець" (, юридична адреса: 73009, Херсонська обл., м.Херсон, вул. Нафтовиків, буд.50), спрямовані на зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення/включення учасників товариства.

Відповідно до статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі дійсної необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Згідно з частиною 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

У частині 10 статті 137 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (пункт 8.6 постанови Великої палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою, заявник, серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такі заходи не будуть перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши обставини, викладені у ній, суд вважає її не обґрунтованою, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Також суд зауважує, що заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Згідно з п.4 ч.5 ст.137 ГПК України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Відповідно до ч.10 ст.137 ГПК України, заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Предметом спору у цій справі є частка в загальному розмірі 25% статутного капіталу товариства.

Отже, заборона вчиняти дії може стосуватися лише корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Суд звертає увагу, що позивачем до матеріалів заяви не подано жодних доказів на підтвердження складу учасників ТОВ "Пансіонат "Петровець", які володіють рештою 75% статутного капіталу товариства та не є учасниками даної справи. В свою чергу, право таких учасників щодо розпорядження своєю часткою не стосується предмета спору у цій справі та не може бути обмежено судом.

Таким чином, заходи забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відносно/щодо ТОВ "Пансіонат "Петровець" (, юридична адреса: 73009, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд.50), спрямовані на зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення/включення учасників товариства є неспівмірними із заявленими позовними вимогами та виходять за межі предмета спору у даній справі, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку в строк, визначений ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 04.11.2021.

Суддя М.Б. Сулімовська