ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3379/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичу А.Й.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Худокормова Олександра Романовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
до Фізичної особи-підприємця Мачули Тимофія Олександровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Мала Виска - МКП" (26200, Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Київська, 1, ідентифікаційний код 38087774)
про стягнення 202 634,21 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Худокормов Олександр Романович звернувся до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Мачули Тимофія Олександровича основний борг у сумі 199 000,00 грн., пеню в сумі 3323,14 грн., 3% річних у сумі 311,00 грн. Судовий збір просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу обладнання № 0106-1/П5-21 від 27.05.2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "28" вересня 2021 р. о 12:45. Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Мала Виска - МКП".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2021 підготовче засідання відкладено на 12.10.2021 о 11:20.

28.09.2021 від відповідача у справі - Фізичної особи-підприємця Мачули Тимофія Олександровича надійшла зустрічна позовна заява до Комунального підприємства "Мала Виска - МКП" (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення суми боргу за договором про закупівлю № 1805-1/П5-21 в загальній сумі 314 454,22 грн., де 299 900,00 грн. (сума боргу), 298,70 грн. (інфляційне збільшення), 14255,52 грн. (штрафні санкції). Також, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом витрати на сплату судового збору у розмірі 4716,82 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.09.2021 зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця Мачули Тимофія Олександровича до Комунального підприємства "Мала Виска - МКП" (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення суми боргу за договором про закупівлю № 1805-1/П5-21 в загальній сумі 314 454,22 грн., де 299 900,00 грн. (сума боргу), 298,70 грн. (інфляційне збільшення), 14255,52 грн. (штрафні санкції), разом з доданими до неї матеріалами повернуто.

06.10.2021 від третьої особи у справі (КП "Мала Виска - МКП") надійшли письмові пояснення по суті за вх. № 23485, які оглянуті судом та долучені до матеріалів справи. У поданих поясненнях третя особа вказала проте, що між третьою особою та відповідачем у справі укладено договір про закупівлю № 1805-1/П5-21, який було не виконано відповідачем у справі та згідно п.5.5. вказаного договору його було розірвано в односторонньому порядку, про останній повідомив відповідача листом № 115 від 31.08.2021. Отже, третя особа зазначила проте, що їй не відомо про правовідносини, що існували між позивачем та відповідачем, тому рішення у даній справі жодним чином не вплине на права та обов`язки третьої особи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.10.2021 клопотання відповідача про перенесення засідання у справі (вх. № 23866 від 11.10.2021) - задоволено. Підготовче засідання відкладено на "19" жовтня 2021 р. о 12:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 02 листопада 2021 року о 11:20.

Представник позивача у судове засідання 02.11.2021 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення повернуте на адресу суду поштовим відділенням, про вручення ухвали про повідомлення від 19.10.2021, що направлена на адресу позивача та вручена останньому - 25.10.2021.

Представник відповідача у судове засідання 02.11.2021 не з`явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 19.10.2021 заяву за вх.№ 24444, в якій останній зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити та справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання 02.11.2021 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення повернуте на адресу суду поштовим відділенням, про вручення ухвали про повідомлення від 19.10.2021, що направлена на адресу третьої особи та вручена останній - 26.10.2021.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що клопотання відповідача про проведення судового засідання за відсутності його представника та приймаючи до уваги те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, вважає за можливе його задовольнити як таке, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що останні не містять доказів того, що визнання відповідачем позову у цій справі суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про ухвалення судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

27 травня 2021 року між Позивачем (Продавець) та Відповідачем (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 0106-1/П5-21.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, Предметом договору є обладнання для скейтпарку, далі Товар, зазначений у специфікації - Додаток №1, що є невід`ємною частиною договору.

Ціна Товару зазначається в специфікації та накладній (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 2.2. Договору, загальна сума за договором становить 199000,00 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч гривень, 00 копійок), Без ПДВ.

Відповідно до умов п. 2.3. Договору, розрахунки між Сторонами здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника у наступному порядку: післяплата в розмірі 100% вартості Товару після введення в експлуатацію об`єкту.

Товар на загальну суму 199 000,00 грн. відповідно до умов Договору поставлений позивачем на адресу Покупця, що підтверджується накладною № 0106-1/П5-21 від 10.06.2021.

Відповідно до домовленостей між Постачальником та Покупцем, поставка Товару здійснювалась за адресою: вул. Центральна (Міський парк культури і відпочинку), м. Мала Виска, Кіровоградська обл., 26200, оскільки до наданої Покупцем інформації, зазначена адреса є адресою кінцевого споживача Товару відповідно до умов договору на закупівлю №1805-1/П5-21 від 26.05.2021 року, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Мачулою Тимофієм Олександровичем та Комунальним підприємством «Мала Виска-МКП».

Позивач зазначає, що оплату за поставлений Товар на суму 199000,00 грн., на даний час відповідачем не здійснено, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 202 634,14 грн., що складаються з: основного боргу у сумі 199 000,00 грн., пені у сумі 3323,14 грн., 3% річних у сумі 311,00 грн. визнає та просить позов задовольнити.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В ч. 1 статті 693 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги порушення відповідачем умов договору купівлі - продажу № 0106-1/П5-21 від 27.05.2021 в частині оплати поставленого позивачем товару своєчасно та у повному обсязі, та те, що відповідач позов визнав, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 199 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 3323,14 грн., 3% річних у сумі 311,00 грн., що нараховані позивачем за період з 10.06.2021 по 29.06.2021.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом (Господарським).

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Так, з огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару у встановлений договором строк, то відповідно відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

При цьому невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна оплата відповідачем товару поставленого позивачем) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з 5..2. Договору, у випадку порушення умов постачання або оплати товарів, винна сторона сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день затримки постачання товарів або оплати за них.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не встановлено законом або договором.

Сторонами у договорі період нарахування пені не збільшено, отже й нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14, господарським судам роз`яснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Крім того, у п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За таких обставин, перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, приймаючи до уваги те, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, судом встановлено, що позовні вимоги є обґрунтованими в сумі 1346,66 грн. Щодо решти частини позовних вимог у сумі 1976,45 грн. позовні вимоги є безпідставними, а тому суд в частині позовних вимог щодо стягнення цієї суми пені відмовляє.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім 3% річних, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 311,00 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керуючись ст. 129 ГПК України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, а отже судовий збір в розмірі 2270,00 грн покласти пропорційно на сторони, а саме на позивача покладається судовий збір у розмірі 22,14 грн, а на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2247,86 грн.

На підставі ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 509, 525, 526, 611, 612, 623-629, 655, 712 Цивільного кодексу України; та керуючись ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково в розмірі 200657,66 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мачули Тимофія Олександровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Худокормова Олександра Романовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) суму заборгованості за договором № 0106-1/П5-21 від 27.05.2021 в загальній сумі 200657,66 грн., з яких сума основного боргу у розмірі 199 000,00 грн., 3% річних у розмірі 311,00 грн, пеня у розмірі 1346,66 грн. та судовий збір у розмірі 2247,86 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Врешті частині позовних вимог у розмірі 1976,45 грн пені - у задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємець Худокормов Олександр Романович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Мачула Тимофій Олександрович ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Мала Виска - МКП" (26200, Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Київська, 1, ідентифікаційний код 38087774).

Повне рішення складено "09" листопада 2021 р.

Суддя О.В. Смірнова