РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.11.2021 Справа № 910/13978/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської

державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна фармацевтична

компанія"

про стягнення 37 712,21 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Підприємство, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна фармацевтична компанія" (далі - Товариство, відповідач) про стягнення 37 712,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати за договором № 1 на постачання теплової енергії від 21.09.2020, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 37 712,21 грн з яких: 33 524,34 грн - основна заборгованість, 1 800,61 грн - пеня, 1 908,92 грн - інфляційна складова боргу та 478,34 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13978/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 31.08.2021 була отримана позивачем 22.10.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 019 і № 017. Вказана ухвала суду також була отримана відповідачем 27.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 015.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", позивача визначено підприємством, за яким на праві господарського відання закріплено майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування публічного акціонерного товариства "Київенерго". За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Підприємству видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

21 вересня 2020 року між Підприємством та Товариством було укладено договір на постачання теплової енергії № 1, предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

При виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі Правил), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.2.1 договору теплопостачальна організація зобов`язалася постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору.

Пунктами 2.3.1-2.3.2 договору встановлено, що абонент зобов`язався: додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені в додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, передбачені в додатку № 4 до договору.

За умовами пункту 1 додатку № 3 до договору розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію теплопостачальною організацією проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку, для КП "Київтеплоенерго" (без урахування ПДВ) для потреб опалення - 1 184,84 грн./Гкал.

Пунктом 2 додатку № 4 до договору визначено, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України "Про заставу", як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії.

Відповідно до пункту 2 додатку № 1 до договору орієнтована вартість теплової енергії, відпущеної абоненту за поточний рік відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, становить 21 445,60 грн., ПДВ 4 289,12 грн. Всього 25 734,72 грн.

Згідно з пунктом 4 додатку № 1 до договору дата зняття абонентом показників приладу обліку 22 число поточного місяця; надання звіту в ЦОК за адресою: проспект Повітрофлотський, 58, не пізніше 25 числа звітного місяця. При відсутності звіту у встановлений термін розрахунок виконується згідно договірних навантажень.

Відповідно до пункту 3 додатку № 4 до договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК, за адресою: проспект Повітрофлотський, буд. № 58: акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звіряння абонент повертає в ЦОК за адресою: проспект Повітрофлотський, буд. № 58); акт приймання-передавання товарної продукції; рахунок-фактуру, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Цей договір вступає в дію з моменту підписання та діє до 30.09.2022 року. Сторони дійшли згоди, що відповідно до ч. 3 статті 631 ЦК України умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме: з 31.10.2019 року (пункт 8.1 договору).

Припинення дії договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії (пункт 8.3 договору).

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, за адресою: місто Київ, вул. Чорнобильська, 18, оснащений теплолічильником центрального опалення. Дана обставина підтверджується доданими позивачем до позовної заяви копіями актів прийняття теплового вузла обліку.

Судом також встановлено, що за період з жовтня 2020 року по червень 2021 року відповідачу надавались послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань на постачання теплової енергії також свідчить відсутність зі сторони відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

Дані обставини підтверджуються наданими позивачем: рахунком-фактурою від 30.06.2021 року № 1/2021-6, обліковими картками, довідками про нарахування за теплову енергію, відомостями добового споживання теплової енергії відповідачем, а також корінцями нарядів на включення та відключення об`єкту теплоспоживання відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним правочином у спірний період своєчасно не виконав, у зв`язку з чим у останнього перед Підприємством утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 33 524,34 грн, яка була ним отримана з жовтня 2020 року по червень 2021 року.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу Товариства, яка складає 33 524,34 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав належні документи, які свідчать про відсутність вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги КП "Київтеплоенерго" про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач просив суд стягнути з Товариства 1 800,61 грн пені, нарахованої у період з 1 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року на відповідні суми основного боргу по кожному спірному місяцю надання послуг згідно наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7 додатку № 4 до договору передбачено, що абоненту на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) теплопостачальною організацією нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Здійснивши перерахунок пені, суд дійшов висновку, що позивачем здійснено розрахунок невірно і сума пені підлягає задоволенню у загальному розмірі 1 585,37 грн, у стягненні пені у розмірі 215,24 грн суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю нарахування.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати наданих йому послуг, позивач також просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 478,34 грн, нарахованих у період з 1 жовтня 2020 року по 30 червня 2021 року на відповідні суми основного боргу по кожному спірному місяцю згідно з наданим позивачем розрахунком, а також 1 908,92 грн інфляційних втрат, нарахованих на зазначені суми боргу протягом вказаного періоду.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за період з 01.10.2020 по 30.06.2021, суд встановив, що їх розмір становить 478,21 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача 3% річних заявлена позивачем правомірно, проте підлягає задоволенню в розмірі, визначеному судом, а саме в розмірі 478,21 грн.

Здійснивши власний розрахунок інфляційної складової боргу за період з 01.10.2020 по 30.06.2021, суд встановив, що він підлягає задоволенню у визначеному позивачем розмірі, а саме 1 908,92 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов КП "Київтеплоенерго" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна фармацевтична компанія" (04112, м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 15-А, код 38727372) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 83/53, код 40538421) борг у розмірі 33 524,34 грн (тридцять три тисячі п`ятсот двадцять чотири грн 34 коп.), пеню у розмірі 1 585,37 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять грн 37 коп.), 3% річних у розмірі 478,21 грн (чотириста сімдесят вісім грн 21 коп.), інфляційну складову боргу в розмірі 1 908,92 (одна тисяча дев`ятсот вісім грн 92 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 257,04 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят сім грн 04 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 10.11.2021.

Суддя О.Г. Удалова