У Х В А Л А

03 листопада 2021 року м. Чернігів справа № 927/1114/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали заяви від 25.10.2021 №09/УНПюр/2267 Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», , вул. Гната Хоткевича, 20, м. Київ, 02094 до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», , вул. Князя Чорного, 4, оф. 33, м. Чернігів, 14000 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулось до Господарського суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 102 500,56 грн, з яких 99 971,67 грн основного боргу, 1 163,80 грн інфляційних втрат та 1 365,09 грн 3% річних.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №450408/1юр від 10.05.2015 (далі Договір) щодо своєчасної сплати вартості поставленої йому до нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 152, корпус 2, теплової енергії за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року.

Заява про видачу судового наказу подана до Господарського суду Чернігівської області з посиланням на ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), тобто за місцем знаходження боржника.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку, що остання підлягає передачі за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва, виходячи з наступного.

За приписами ст. 149 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Загальні правила господарського судочинства встановлені ГПК України та вимагають дотримання правил територіальної, предметної та суб`єктної підсудності.

Територіальна підсудність - це компетенція з розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями ГПК України.

Статтею 30 ГПК України встановлена виключна підсудність справ.

Під виключною підсудністю розуміється те, що певна категорія справ за предметом спору або суб`єктним складом її учасників може розглядатися лише певним господарським судом, в даному випадку в такій категорії справ правила загальної підсудності застосовуватися не можуть. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність.

Так, положеннями ч. 3 ст. 30 ГПК України передбачено, що спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 зазначила, що за визначенням, яке дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Заявник звернувся з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за Договором, за яким постачання теплової енергії здійснювалось до нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вимоги заявника опосередковано пов`язані з нерухомим майном і стосуються прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном, місцезнаходженням якого є м. Київ.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, відповідно до правил виключної підсудності.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1998/17.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне передати матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 102 500,56 грн за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись статтями 30, 31, 147, 149, 152, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 102 500,56 грн передати за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва (вул. Б. Хмельницького, 44-в, м. Київ, 01054).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 цього кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун