ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3309/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від прокуратури: Трубіцин Д.М., посвідчення № 058493 від 07.12.2020 р., прокурор;

від відповідача-1: Костюченко О.Т., посвідчення № 476 від 23.02.2021 р., головний спеціаліст;

від відповідача-3: Костюченко О.Т., посвідчення № 476 від 23.02.2021 р., головний спеціаліст;

інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Цесія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021, ухвалене суддею Ніколенко М.О., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 19.04.2021, у справі №904/3309/19

за позовом Позивача-1: Приватного підприємства "Цесія", м. Дніпро

Позивача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Центр "Даор", м. Дніпро

Позивача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест-Дніпро", м. Дніпро

Позивача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Позивача-5: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс", м. Київ

Позивача-6: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", м. Дніпро

до Відповідача-1: Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Відповідача-2: Департамента житлового господарства Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Відповідача-3: Департамента по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

за участю Дніпропетровської обласної прокуратури, м. Дніпро

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Південне" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, м. Дніпро

за участю третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, м. Дніпро

про солідарне відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Цесія" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської міської ради про відшкодування шкоди у розмірі 683 700 грн.

Ухвалою суду від 05.08.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Південне" Дніпропетровської міської ради.

Ухвалою суду від 19.09.2019 об`єднано справу №904/3309/19 зі справами:

- №904/3308/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Центр ДАОР, Товариства з обмеженою відповідальністю Будінвест-Дніпро до Дніпровської міської ради про відшкодування майнової шкоди;

- №904/3748/19 за позовом Приватного підприємства Цесія до Дніпровської міської ради про відшкодування майнової шкоди;

- №904/3747/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Регіонінвестгрупп до Дніпровської міської ради про відшкодування майнової шкоди;

- №904/3939/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тулс до Дніпровської міської ради про відшкодування майнової шкоди;

- №904/3746/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тулс до Дніпровської міської ради про відшкодування майнової шкоди;

- №904/3938/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тулс до Дніпровської міської ради про відшкодування майнової шкоди;

- №904/4001/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" до Дніпровської міської ради про відшкодування майнової шкоди

в одне провадження з передачею її на розгляд судді Ніколенка М.О.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі стверджують, що будучи добросовісними набувачами нерухомого майна, законно та обґрунтовано вважали, що належним чином набули право власності на нерухоме майно за договорами купівлі-продажу. В подальшому, майно було втрачено позивачами з підстав, які були обумовлені діями комунальних підприємств-продавців майна і відповідача-1, що полягали у послідовному прийнятті ним низки суперечливих рішень щодо нерухомого майна.

Позивачі вказують, що приймаючи Рішення № 41/22 та № 29/37, Відповідачем-1 не були скасовані у відповідній частині однопредметні прийняті раніше Рішення № 52/52 та № 16/9 (із змінами та доповненнями), що призвело до наділення правами на одне і те ж майно різних юридичних осіб комунальних підприємств.

Позивачі стверджують, що є особами, суб`єктивне матеріальне право та законні інтереси яких зазнали протиправного впливу від незаконних Рішень № 52/52 та № 16/9 (із змінами та доповненнями) та внаслідок незаконної бездіяльності Відповідача щодо не скасування у відповідній частині Рішень № 52/52 та № 16/9 (із змінами та доповненнями), тому що ці рішення стали прямою підставою для визнання недійсними перших правочинів щодо відчуження об`єктів нерухомого майна та витребування його від добросовісних набувачів, що завдало майнової шкоди позивачам і стало причиною звернення до суду із даними позовами.

Під час судового розгляду позивачі надали спільну заяву "про доповнення підстав позовів та уточнення позовних вимог". У вказаній заяві позивачі просять суд стягнути солідарно з Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради завдану майнову шкоду.

В обґрунтування поданої заяви позивачі вказали, що, на їх думку, шкоду зі сторони органів місцевого самоврядування їм було завдано спільними неподільними діяннями Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Позивачі-1,4,5,6, 19.10.2020 надали до суду спільну заяву "про доповнення підстав позовів та уточнення позовних вимог". У вказаній заяві позивачі просять суд стягнути солідарно з Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради:

- на користь Приватного підприємства "Цесія" завдану майнову шкоду у розмірі 41337995 грн.;

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп" завдану майнову шкоду у розмірі 2 019 360 грн.;

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс" завдану майнову шкоду у розмірі 48 720 053 грн.;

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" завдану майнову шкоду у розмірі 30 059 406 грн.

За таких обставин, справу № 904/3309/19 в частині позовних вимог позивачів-1,4,5,6 слід розглядати в редакції заяви від 09.10.2020; в частині позовних вимог позивачів-2,3 - в редакції первісних позовних вимог.

На адресу суду 15.10.2019 надійшла заява Прокуратури Дніпропетровської області про вступ у справу.

Ухвалою суду від 04.02.2021 замінено найменування прокуратури, що приймає участь у справі, з Прокуратури Дніпропетровської області на Дніпропетровську обласну прокуратуру.

Ухвалою суду від 19.01.2021 залучено до участі у справі у якості співвідповідачів Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради та Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021 у справі №904/3309/19 залишено без розгляду позовні вимоги Позивача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Центр "Даор" та Позивача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест-Дніпро".

Відмовлено у задоволенні позовних вимог Позивача-1: Приватного підприємства "Цесія", Позивача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", Позивача-5: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс" , Позивача-6: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" до Відповідача-1: Дніпровської міської, Відповідача-2: Департамента житлового господарства Дніпровської міської; Відповідача-3: Департамента по роботі з активами Дніпровської міської ради про солідарне відшкодування шкоди.

Витрати зі сплати судового збору покладено на позивачів.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду у відмовленій частині, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулись Приватне підприємство "Цесія", Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", Товариство з обмеженою відповідальністю "Тулс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішення, встановленим фактичним обставинам справи, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача-1, позивача-4, позивача-5, позивача-6.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги посилаються на те, що на підставі судових рішень про визнання недійсними договорів купівлі-продажу у непередбачений законом спосіб відбулось безпідставне скасування реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачами та поновлення реєстрації такого права за міською радою. Це призвело до порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Суд безпідставно не врахував того, що конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надвірний тягар.

Відтак, позивачів позбавили нерухомого майна, втрутившись у їхнє право на мирне володіння, не застосувавши ані ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, ані сплив позовної давності. При цьому, таке втручання відбулось з порушенням норм ст. ст. 6, 13 Конвенції, оскільки втрата майна відбулась з порушенням принципу правової визначеності. Сам суд створив конфліктну практику в межах одного з найвищих судових органів країни. Усі справи розглядались судом без дотримання принципу рівності сторін. Тим самим на позивачів, які зазнали непропорційного та незаконного втручання у їхнє право на мирне володіння майном, було покладено тягар шукати шляхи захисту своїх прав і компенсації своїх втрат.

Зі змісту статей 13, 18, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" чітко вбачаєтеся, що для скасування державної реєстрації прав заявник обов`язково має подати державному реєстратору, зокрема, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, що набрало законної сили, та інші документи, визначені порядком.

Натомість не існує жодних рішень суду про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна за позивачами. А відмітки про скасування державної реєстрації прав позивачів та поновлення записів про право власності за відповідачем було зроблено на підставі ухвал суду про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, які не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав.

Таким чином, рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію І права власності на відповідний об`єкт.

Скасування прав власності позивачів на нерухоме майно здійснювалось за наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно (записів про заборону відчуження та арешт).

Порушення норм національного законодавства призвело до порушення критерію пропорційності втручання, оскільки відбулось позбавлення позивача майна, отриманого за визнаними недійсними договорами, без повернення покупцеві грошових коштів, сплачених за такиvи договорами, а також без надання будь-якої іншої обґрунтованої компенсації.

При цьому, такі порушення були вчинені саме Відповідачем-1, на користь якого у не передбачений законом спосіб зареєстровано право власності на нерухоме майно, втратою якого позивачам завдано шкоди.

Міська рада, будучи обізнаною про перебування належного територіальній громаді міста майна під обтяженнями за боргами комунальних підприємств, якщо вона вважала, що таке майно не має стати джерелом погашення боргів комунальних підприємств і на нього не може бути звернено стягнення, дотримуючись принципу "належного урядування" та «правової визначеності», була зобов`язана як власник вчинювали дії щодо зняття обтяжень з належного їй на праві власності майна.

Натомість, Міська рада крім прийняття декларативних рішень про передачу майна (№52/52 та №16/9) стосовно підконтрольних їй підприємств, не вчинила жодних реальних належних дій, спрямованих на їх виконання (як то зняття обтяжень, примусове виконання тощо).

При цьому, Дніпровська міська рада, не забезпечивши виконання рішень №52/52 та №16/9 до прийняття рішень №45/12 від 15.06.2011р. та №40/14 від 29.07.2011р. про припинення діяльності комунальних підприємств (КЖЕП "Лівобережжя", КВЖРЕП Ленінського району, ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КЖЕП "Південне") шляхом ліквідації та до прийняття рішення №41/22 про затвердження їхніх проміжних Ліквідаційних балансів, тим самим свідомо сприяла ситуації включення цих об`єктів (які не переданими залишались в активах підприємств, що ліквідуються) до ліквідаційної маси, результатом чого стало їх відчуження позивачам.

Також і після прийняття рішень про припинення Юридичних осіб та затвердження їхніх проміжних ліквідаційних балансів, міська рада не забезпечила належного контролю за діяльністю комунальних підприємств, не вчинювала дій, спрямованих на виконання рішень №52/52 та №16/9, не забезпечила належного контролю за майном територіальної громади та свідомо допустила його відчуження. Зокрема, на звернення |ліквідатора КВЖРЕП Ленінського району, ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, яке було обумовлене наявністю спорів між комунальними підприємствами щодо речових( прав на нерухоме майно та того, чи підлягає обтяжене майно передачі на виконання рішень №52/52 та №16/9, міська рада прийняла рішення №29/37 від 24.07.2013р., яким підтвердила, що включені ліквідатором до ліквідаційної маси підприємств- банкрутів об`єкти нерухомого майна, перебувають на балансах КВЖРЕП Ленінського району, ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району як такі, що закріплені за ними на праві повного господарського відання.

На думку позивачів, саме така винна бездіяльність та дії міської ради по відношенню до підпорядкованих їй комунальних підприємств, а також стосовно правової долі комунального нерухомого майна, - призвела до можливості його відчуження комунальними підприємствами та подальшого визнання недійсними таких правочинів, що призвело до завдання майнової шкоди позивачам.

Наведена протиправна бездіяльність стосовно підпорядкованих комунальних підприємств та закріпленого за ними комунального нерухомого майна допустила не тільки міська рада, але і виконавчі органи міської ради: управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, правонаступнйком якого є Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, та департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

КЖЕП "Лівобережжя", КВЖРЕП Ленінського району, ВРЖЕП Амур- Нижньодніпровського району, КЖЕП "Південне" у період спірних правовідносин були підпорядковані, підзвітні та підконтрольні управлінню житлового господарства Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради.

Крім Дніпровської міської ради (первісного відповідача у справі) - в діяннях ще двох юридичних осіб (виконавчих органів міської ради, які входять до системи органів місцевого самоврядування), а саме: в діяннях управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради і департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради також вбачаються ознаки протиправних дій та бездіяльності, які полягали у невиконанні (несвоєчасному та/або неналежному виконанні) відповідальними виконавчими органами покладених на них функцій контролю та управління щодо комунальних підприємств та комунального майна. Такі дії та бездіяльність виконавчих органів міської ради, поряд з рішеннями, діями та бездіяльністю міської ради призвели до ситуації, коли спочатку органи місцевого самоврядування безпосередньо сприяли/допускали вибуття майна з комунальної власності - його відчуження для погашення боргів комунальних підприємств, а в подальшому позбавили його добросовісних набувачів, чим їм було завдано шкоду.

Таким чином, позивачі додатково в обґрунтування підстав позовів зазначають, що шкоду зі сторони органів місцевого самоврядування їм було завдано спільними неподільними діяннями міської ради та вказаних її виконавчих органів. Це в силу норм ст. ст. 541, 543, 1190 ЦК України є підставою для стягнення з них завданої шкоди як із солідарних боржників.

Оскільки як міська рада, так і кожний з зазначених виконавчих органів міської ради є окремою юридичною особою і мас цивільну правосуб`єктність, то такі виконавчі органи мають як солідарні боржники здійснювати відшкодування завданої шкоди.

Зазначає про нехтування прокурором такими принципами господарського судочинства як верховенство права та рівноправність сторін. На думку позивачів, прокурор перевищуючи надані йому законом повноваження, нехтуючи завданнями господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого розгляді справи, своєю участю у справі намагається безпідставно виступити на боці однієї зі сторін, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. За таких обставин, вважають, що у прокурора, який подав заяву про вступ у цю справу, відсутня процесуальна дієздатність.

Дніпропетровська обласна прокуратура у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечила, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, зазначила, що

Дніпровська міська рада та Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради у відзивах на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечили, вважають оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, зазначили, що Дніпровська міська рада повернула до власності територіальної громади спірні нежитлові приміщення у законний спосіб. А тому відповідачі наголошують, що якщо ПП "Цесія", ТОВ "Регіонінвестгрупп", ТОВ "Тулс", ТОВ "Ренессанс-клуб" вважають, що їх права були порушені, їм необхідно звернутись до продавців майна, які відчужили позивачам майно Дніпровської міської ради з позовами про відшкодування шкоди.

Зазначають, що всі доводи апелянтів спростовуються постановою Касаційного господарського суду від 10.09.2020 у справі № 904/3368/18, в якій встановлені обставини, які в силу статті 75 ГПК України є преюдиційними для справи № 904/3309/19.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надали, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористалися.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2021 (колегія суддів: головуючий, доповідач Іванов О.Г., судді Дармін М.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Цесія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021 у справі № 904/3309/19; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 21.07.2021.

20.07.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/3309/19 у зв`язку з відпусткою суддів Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2021, справу №904/3309/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Кузнецова І.Л., якою справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 21.07.2021 оголошено перерву до 16.08.2021.

13.08.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/3309/19 у зв`язку зі звільненням з посади за рішенням Вищої ради правосуддя від 05.08.2021 через подання нею відповідної заяви про відставку судді Кузнецової І.Л.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021, справу №904/3309/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В., якою справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 16.08.2021 оголошено перерву до 22.09.2021.

В судовому засіданні 22.09.2021 оголошено перерву до 27.10.2021.

В судовому засіданні 27.10.2021 року Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Дніпропетровською міською радою прийнято рішення від 02.12.2009 № 52/52 "Про передачу на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" об`єктів нерухомого майна" (надалі Рішення № 52/52). До Рішення № 52/52 внесені зміни та доповнення згідно із рішеннями Дніпропетровської міської ради від 27.08.2010 № 38/60, від 06.10.2010 № 42/61, від 22.10.2010 № 12/62, від 02.02.2011 №21/8, від 06.04.2011 № 17/10, від 18.05.2011 № 34/11, від 15.06.2011 № 20/12, від 29.07.2011 № 47/14, від 19.10.2011 № 43/16, від 28.12.2011 № 29/19, від 28.03.2012 № 20/22, від 25.04.2012 № 11/23, від 12.09.2012 № 27/27, від 21.05.2014 № 14/52.

Пунктом 1 Рішення № 52/52 (у редакції рішення Відповідача-1 від 27.08.2010 № 38/60) вирішено передати з балансу підприємств, закладів, установ, що є балансоутримувачами на момент прийняття цього рішення, на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради об`єкти нерухомого майна (додаток).

Відповідно до п. 2 Рішення № 52/52 (у редакції рішення Відповідача-1 від 06.10.2010 №42/61), вирішено підприємствам, закладам, установам, що є балансоутримувачами об`єктів нерухомого майна (п.1 цього рішення): 2.1. Зняти з балансу об`єкти нерухомого майна (п.1 цього рішення) та внести відповідні зміни до бухгалтерського обліку. 2.2. Одночасно із зняттям з балансу об`єктів нерухомого майна (п.1 цього рішення) передати КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" за описом відповідну технічну та іншу документацію, включаючи наявні договори оренди, щодо об`єктів нерухомого майна (п.1 цього рішення). 2.3. У місячний термін після зняття з балансу об`єктів нерухомого майна надати до управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради інформаційні відомості за встановленою формою для внесення змін до Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста.

Пунктом 3 Рішення № 52/52 вирішено Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради: 3.1. Зарахувати на баланс об`єкти нерухомого майна (п.1 цього рішення) та внести відповідні зміни до бухгалтерського обліку. 3.2. У місячний термін після зарахування на баланс об`єктів нерухомого майна надати до управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради інформаційні відомості за встановленою формою для внесення змін до Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста.

Додаток до Рішення № 52/52 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно із рішеннями від 27.08.2010 № 38/60, від 06.10.2010 № 42/61, від 22.10.2010 № 12/62, від 02.02.2011 №21/8, від 06.04.2011 № 17/10, від 18.05.2011 № 34/11, від 15.06.2011 № 20/12, від 29.07.2011 № 47/14, від 19.10.2011 № 43/16, від 28.12.2011 № 29/19, від 28.03.2012 № 20/22, від 25.04.2012 № 11/23, від 12.09.2012 № 27/27, від 21.05.2014 № 14/52) містить Перелік об`єктів нерухомого майна, що передаються на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради; із зазначенням адреси об`єктів нерухомого майна (найменування вулиці/проспекту/шосе/провулку та номеру будинку), площі об`єктів (кв.м), поверху їх розташування, балансоутримувача.

Додаток до Рішення № 52/52 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно із рішеннями від 27.08.2010 № 38/60, від 06.10.2010 № 42/61, від 22.10.2010 № 12/62, від 06.04.2011 № 17/10, від 29.07.2011 № 47/14) містить у тому числі об`єкти нерухомого майна, балансоутримувачами яких значаться ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП "Лівобережжя", КЖЕП "Південне".

Відповідачем-1 прийнято рішення від 02.03.2011 № 16/9 Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради (надалі Рішення № 16/9). До Рішення № 16/9 внесені зміни та доповнення згідно із рішеннями Дніпропетровської міської ради від 15.06.2011 № 30/12, від 29.07.2011 № 24/14, від 30.11.2011 №53/17, від 28.12.2011 № 28/19, від 25.01.2012 № 24/20, від 29.02.2012 № 19/21, від 25.04.2012 №12/23, від 30.05.2012 № 23/24, від 30.05.2012 № 35/24, від 25.07.2012 № 21/26, від 14.11.2012 №39/28, від 14.11.2012 № 53/28, від 25.12.2013 № 28/45, від 25.12.2013 № 39/45.

Пунктом 1 Рішення № 16/9 (із змінами, внесеними згідно із рішенням Відповідача-1 від 14.11.2012 № 39/28) вирішено провести реорганізацію комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, шляхом передачі з їх балансу:

На баланс комунальним житлово-експлуатаційним підприємствам, підпорядкованим управлінню житлового господарства Дніпропетровської міської ради, жилі будинки (додатки 1-7), за винятком нежилих приміщень в жилих будинках, призначених для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, які не входять до житлового фонду та передаються на баланс Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради (додаток 8). При цьому не підлягають передачі на баланс Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та таке інше) в жилих будинках, крім тих, які до прийняття цього рішення вже було передано в оренду або існувала технічна можливість для їх подальшої передачі в оренду.

На баланс Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради окремо розташовані нежитлові будівлі і споруди, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру (додаток 9).

Відповідно до п. 3 Рішення № 16/9, вирішено попереднім балансоутримувачам: 3.1. У чотиримісячний термін з дати прийняття цього рішення оформити відповідно до чинного законодавства України передачу об`єктів нерухомого майна (п. 1 цього рішення) та внести відповідні зміни до бухгалтерського обліку. 3.2. Одночасно із зняттям з балансу об`єктів нерухомого майна (п. 1 цього рішення) передати за описом відповідну технічну документацію (паспорти будинків, акти технічного стану, інвентарні справи, тощо) та іншу документацію, включаючи наявні договори оренди, щодо об`єктів нерухомого майна (п. 1 цього рішення).

Пунктом 4 Рішення № 16/9 вирішено новим балансоутримувачам:

4.1. Оформити відповідно до чинного законодавства зарахування на баланс об`єктів нерухомого майна (п. 1 цього рішення) та внести відповідні зміни до бухгалтерського обліку.

4.2. Надати до департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради копії підписаних у встановленому порядку актів приймання-передачі об`єктів нерухомого майна (п. 1 цього рішення).

4.3. У місячний термін після зарахування на баланс об`єктів нерухомого майна (п. 1 цього рішення) надати до департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради інформаційні відомості щодо балансоутримання за встановленою формою для внесення змін в Реєстр об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська.

4.4. Звернутися до Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" для внесення змін в облікові дані відповідно до цього рішення.

Згідно з п. 7 Рішення № 16/9 (із змінами, внесеними згідно із рішенням Відповідача-1 від 15.06.2011 № 30/12), вирішено робочій групі (п. 2 цього рішення) до 01.09.11 визначити шляхи та терміни реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради (здійснення заходів щодо скорочення кількості комунальних житлово-експлуатаційних підприємств-боржників тощо), та першочергово розробити план заходів щодо припинення юридичних осіб:

7.1. Виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району (ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району).

7.2. Комунальне виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Індустріального району (КВЖРЕП Індустріального району).

7.3. Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району (КВЖРЕП Ленінського району).

7.4. Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради (КЖЕП "Лівобережжя").

7.5. Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне виробниче підприємство Бабушкінського району (КЖРЕВП Бабушкінського району).

7.6. Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Жовтневого району (КВЖРЕП Жовтневого району).

7.7. Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Південне" Дніпропетровської міської ради (КЖЕП "Південне").

Додаток 8 до Рішення № 16/9 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно із рішеннями від 28.12.2011 № 28/19, від 25.04.2012 № 12/23, від 30.05.2012 № 23/24, від 25.07.2012 № 21/26, від 25.12.2013 № 39/45) містить Нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, які не входять до житлового фонду та передаються з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, на баланс Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради; із зазначенням адреси приміщень (найменування вулиці/проспекту/шосе/провулку та номеру будинку), площі об`єктів (кв.м), поверху їх розташування, балансоутримувача.

Додаток 9 до Рішення № 16/9 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно із рішеннями від 25.01.2012 № 24/20, від 29.02.2012 № 19/21) містить Окремо розташовані нежитлові будівлі і споруди, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, що передаються з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, на баланс Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради; із зазначенням адреси приміщень (найменування вулиці/проспекту/шосе/провулку та номеру будинку), площі об`єктів (кв.м), приміток (поверхів, типу об`єкту), балансоутримувача.

Додаток 8 (із змінами, внесеними згідно із рішенням від 25.12.2013 № 39/45) та додаток 9 до Рішення № 16/9 містять у тому числі об`єкти нерухомого майна, балансоутримувачами яких значяться ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП "Лівобережжя", КЖЕП "Південне".

Згідно з п. 1 Наказу комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради від 26.02.2004 № 23-кв "Про зміну форми правового режиму майна, закріпленого за житлово-комунальними підприємствами", для забезпечення можливості здійснення житлово-комунальними підприємствами, за якими закріплено комунальне нерухоме майно, комерційної господарської діяльності, пов`язаної з використанням цих об`єктів та отриманням прибутку, було змінено форму правового режиму комунального нерухомого майна, закріпленого за ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Індустріального району, КВЖРЕП Самарського району, КВЖРЕП Жовтневого району, КЖРЕВП Бабушкінського району, КВЖРЕП Кіровського району, КВЖРЕП Красногвардійського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП "Лівобережжя", КЖЕП "Південне", КЖЕП "Центральний" та закріплено його за підприємствами на праві господарського відання.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна (№ 35142401 від 05.03.2012, № 31620563 від 01.06.2011, № 35142484 від 05.03.2012, № 30838667 від 29.03.2011, № 36617824 від 22.06.2012, №36618086 від 22.06.2012, № 35108649 від 02.03.2012, № 30839046 від 29.03.2011, № 30933127 від 05.04.2011) комунальне майно (у певному обсязі) закріплене за ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Індустріального району, КВЖРЕП Самарського району, КВЖРЕП Жовтневого району, КЖРЕВП Бабушкінського району, КВЖРЕП Кіровського району, КВЖРЕП Красногвардійського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне, КЖЕП Центральний на праві господарського відання перебувало під відповідним обтяженням (підстави обтяження наведені у витягах).

Відповідачем-1 прийнято рішення від 15.06.2011 № 45/12 Про припинення юридичної особи КЖЕП Лівобережжя Дніпропетровської міської ради шляхом ліквідації (надалі Рішення № 45/12).

Відповідачем-1 прийнято рішення від 29.07.2011 № 40/14 Про припинення юридичних осіб деяких комунальних житлово-експлуатаційних підприємств Дніпропетровської міської ради (з доповненнями згідно із рішенням Відповідача від 19.10.2011 № 48/16), (надалі Рішення №40/14).

Рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2011 у справі №16/5005/15106/2011, від 24.11.2011 у справі № 7/5005/15290/2011, від 17.11.2011 у справі №15/5005/15549/2011, від 23.11.2011 у справі № 9/5005/14871/2011 було задоволено позови Дніпропетровської міської ради, зобов`язано ВРЖЕП району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне передати шляхом підписання ліквідаційною комісією в особі голови ліквідаційної комісії Пересунька Богдана Богдановича авізо та актів приймання-передачі зі свого балансу на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю об`єкти нерухомого майна (із відповідною технічною та іншою документацією), розташовані у м. Дніпропетровську, перелік яких визначений Рішеннями 52/52 та 16/9 (із змінами та доповненнями) та наведений в резолютивній частині рішень суду (рішення міськради та судові рішення не були виконані в повному обсязі).

Відповідачем-1 прийнято рішення від 28.03.2012 № 41/22 Про затвердження проміжних ліквідаційних балансів юридичних осіб деяких комунальних житлово-експлуатаційних підприємств Дніпропетровської міської ради (надалі Рішення № 41/22).

Рішенням № 41/22 було затверджено проміжні ліквідаційні баланси юридичних осіб ВРЖЕП АМУР-НИЖНЬОДНІПРОВСЬКОГО району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП "Лівобережжя", КЖЕП "Південне", зі всіма активами, що знаходились на балансах підприємств, у тому числі з включеними до складу основних засобів об`єктами нерухомого майна (нежилими приміщеннями в жилих будинках та окремо розташованими нежитловими будівлями і спорудами), які не були передані іншому комунальному підприємству на виконання Рішень № 52/52 та № 16/9 (із змінами та доповненнями).

За заявою голови ліквідаційної комісії, ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 у справі № 38/5005/6637/2012, від 07.07.2012 у справі № 38/5005/5752/2012, від 06.08.2012 у справі № 38/5005/6636/2012, від 25.05.2012 у справі № 34/5005/4591/2012 були відкриті провадження у справах про банкрутство ВРЖЕП АМУР-НИЖНЬОДНІПРОВСЬКОГО району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне, в порядку ст. 51 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції Закону від 30.06.1999 № 784-XIV, із змінами та доповненнями) з урахуванням особливостей застосування процедури банкрутства до боржника, який ліквідується власником, з огляду на недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів.

Постановами Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі №38/5005/6637/2012, від 20.07.2012 у справі № 38/5005/5752/2012, від 14.08.2012 у справі №38/5005/6636/2012, від 21.06.2012 у справі № 34/5005/4591/2012 ВРЖЕП АМУР-НИЖНЬОДНІПРОВСЬКОГО району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне були визнані банкрутами і відкрито ліквідаційну процедуру,

Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2012 у справі №38/5005/6637/2012, від 18.12.2012 у справі № 38/5005/5752/2012, від 18.12.2012 у справі №38/5005/6636/2012, від 11.10.2012 у справі № 34/5005/4591/2012 були затверджені реєстри вимог кредиторів ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне. До затверджених судом реєстрів вимог кредиторів комунальних підприємств були включені у тому числі вимоги кредиторів державних податкових інспекцій щодо погашення податкового боргу.

У процесі здійснення ліквідаційної процедури у справах про банкрутство, об`єкти нерухомого майна, що перебували на балансах ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне, та входили до активів підприємств у затверджених Рішенням № 41/22 проміжних ліквідаційних балансах, були включені ліквідатором до ліквідаційної маси підприємств-банкрутів як такі, що закріплені за ними на праві повного господарського відання.

Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2012 у справі №38/5005/6637/2012, від 16.10.2012 у справі № 38/5005/5752/2012, від 16.05.2013 у справі №38/5005/6636/2012, від 26.06.2012 у справі № 34/5005/4591/2012 активи ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне звільнено з податкової застави та арешту до припинення провадження у справі про банкрутство або залишення заяви без розгляду.

Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2013 у справі №38/5005/6637/2012, від 16.07.2013 у справі № 38/5005/5752/2012, від 21.05.2013 у справі №38/5005/6636/2012, від 04.07.2013 у справі № 34/5005/4591/2012 відмовлено в задоволенні скарг КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю на дії ліквідатора, в яких скаржник просив визнати дії ліквідатора щодо включення об`єктів нерухомого майна до ліквідаційної маси ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне незаконними та зобов`язати його виконати Рішення № 52/52 та № 16/9 (із змінами та доповненнями) шляхом передачі об`єктів на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Відповідачем-1 прийнято рішення від 24.07.2013 № 29/37 Про вирішення питань комунальної власності територіальної громади міста (надалі Рішення № 29/37), яким визначено, що об`єкти згідно з додатком 1 є об`єктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська та закріплені за комунальними підприємствами на праві господарського відання.

До складу ліквідаційної маси ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне у ході ліквідаційної процедури були включені і в подальшому реалізовані на відкритих біржових торгах, з укладенням між комунальними підприємствами-банкрутами та юридичними особами - переможцями торгів договорів купівлі-продажу з відчуження об`єктів (за переліком наведеним у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 та постанові Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2019: ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району 77 об`єктів нерухомості; КВЖРЕП Ленінського району 58 об`єктів нерухомості; КЖЕП Лівобережжя - 72 об`єкта нерухомості; КЖЕП Південне - 17 об`єктів нерухомості).

Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016, від 03.10.2016, від 31.01.2018 у справі № 38/5005/6637/2012, від 29.08.2016, від 18.09.2017 у справі №38/5005/5752/2012, від 29.08.2016, від 10.10.2017 у справі № 38/5005/6636/2012, від 28.07.2016, 10.10.2017 у справі № 34/5005/4591/2012 (набрали законної сили за результатами апеляційного, касаційного оскарження) задоволено скарги прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора, визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна та щодо його продажу з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів з продажу нерухомого майна та договори купівлі-продажу з відчуження цього нерухомого майна, укладені між ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне (продавцями) та юридичними особами переможцями торгів (покупцями).

За висновками суду включення нерухомого майна до ліквідаційної маси підприємств-банкрутів та його продаж було здійснено арбітражним керуючим всупереч Рішенням № 52/52 та № 16/9 (із змінами та доповненнями), якими до визнання підприємств банкрутами було вирішено передати спірне нерухоме майно з балансів ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП "Лівобережжя", КЖЕП "Південне" на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, на підставі ухвал Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016, 31.01.2018 у справі №38/5005/6637/2012, від 29.08.2016, 18.09.2017 у справі № 38/5005/5752/2012, від 29.08.2016, від 10.10.2017 у справі №38/5005/6636/2012, від 28.07.2016 у справі № 34/5005/4591/2012, скасовано відповідну державну реєстрацію прав власності за ПП Цесія, ТОВ Тулс, ТОВ Ренессанс-клуб, ТОВ Регіонінвестгрупп.

Рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 у справі №904/6348/17, від 27.06.2017 у справі № 904/11074/16, які набрали законної сили, задоволено позови прокурора в інтересах держави в особі Відповідача-1 про витребування майна; витребувано у ТОВ Сервіс СП на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради об`єкти нерухомого майна: нежитлове приміщення № 12, розташоване на просп. Слобожанський (колишня назва просп. Газети Правда), буд. 42 у м. Дніпро, нежитлове приміщення № 11, розташоване на просп. Слобожанський (колишня назва просп. Газети Правда), буд. 42 у м. Дніпро, які були відчужені з комунальної власності внаслідок включення до ліквідаційної маси КЖЕП Лівобережжя.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2017 у справі №904/5050/17, яке набрало законної сили, задоволено позов прокурора в інтересах держави в особі Відповідача про витребування майна; витребувано у ТОВ Центр ДАОР та ТОВ Будінвест-Дніпро на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення № 67, розташоване на вул. Робоча, буд. 99 у м. Дніпро, яке було відчужено з комунальної власності внаслідок включення до ліквідаційної маси КЖЕП Південне.

Рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 у справі №904/12514/16, від 31.01.2017 у справі № 904/12516/16, від 14.12.2016 р. у справі № 904/10042/16, від 11.10.2017 у справі № 904/9649/16, від 10.10.2017 у справі № 904/12518/16, від 08.02.2017 у справі № 904/12521/16, від 16.03.2017 у справі № 904/12519/16, від 22.02.2017 у справі №904/9658/16, від 20.02.2017 у справі № 904/9655/16, від 04.05.2017 у справі № 904/11088/16, від 06.08.2018 у справі № 904/2097/18, від 06.08.2018 у справі № 904/2098/18, від 02.08.2018 у справі № 904/2100/18, від 21.08.2018 у справі № 904/2099/18, від 31.07.2018 у справі № 904/2101/18; від 08.06.2017 у справі № 904/10209/16, від 21.03.2017 у справі № 904/9642/16, від 13.03.2017 у справі № 904/9652/16, від 08.06.2017 у справі № 904/9640/16, від 31.01.2017 у справі № 904/9159/16, від 04.04.2017 у справі № 904/9637/16, від 13.04.2017 у справі № 904/9657/16, від 11.04.2017 у справі № 904/11163/16; від 28.03.2017 у справі № 904/9647/16, від 11.04.2017 у справі № 904/10055/16; від 27.02.2018 у справі № 904/10386/17, від 04.05.2017 у справі № 904/10670/16, від 27.02.2018 у справі № 904/10392/17, від 09.03.2017 у справі № 904/9643/16, від 23.05.2017 у справі №904/10544/18, від 17.05.2017 у справі № 904/10673/16, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018 у справі № 199/6029/17, які набрали законної сили, - задоволено позови прокурора в інтересах держави в особі Відповідача про витребування майна; витребувано у ТОВ Тулс на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради об`єкти спірного нерухомого майна.

Рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 у справі №904/11078/16, від 13.07.2017 у справі №904/10340/16, від 14.12.2017 у справі №904/10049/16, від 23.01.2017 у справі №904/11398/16, від 17.01.2017 у справі №904/10200/16, від 04.05.2017 у справі №904/10429/16, від 31.01.2017 у справі №904/11083/16, від 20.04.2017 у справі №904/11086/16, від 14.12.2016 у справі №904/10422/16, від 31.01.2017 у справі №904/10338/16, від 01.08.2017 у справі №904/10426/16, від 17.05.2017 у справі №904/11142/16, від 17.01.2017 у справі №904/10044/16, від 09.03.2017 у справі №904/10211/16, від 17.01.2017 у справі №904/10205/16, від 17.01.2017 у справі №904/10206/16, від 17.01.2017 у справі №904/10206/16, від 02.10.2017 у справі №904/10043/16, від 06.03.2017 у справі №904/12522/16, від 14.03.2017 у справі №904/9645/16, від 13.04.2017 у справі №904/12513/16, від 23.03.2017 у справі № 904/12512/16, від 13.04.2017 у справі №904/9641/16, від 27.04.2017 у справі № 904/11066/16, від 11.04.2017 у справі №904/11140/16, від 31.01.2017 у справі № 904/11165/16, від 21.03.2017 у справі №904/10203/16, від 11.04.2017 у справі № 904/10522/16, від 20.12.2016 у справі №904/11137/16, від 13.09.2017 у справі № 904/11144/16, від 06.03.2017 у справі №904/10108/16, від 04.05.2017 у справі № 904/4387/17, від 27.06.2017 у справі №904/11160/16, від 04.07.2017 у справі №904/5065/17, від 18.04.2017 у справі №904/11139/16, від 14.06.2017 у справі № 904/11141/16, від 14.03.2017 у справі №904/11146/16, від 11.09.2017 у справі № 904/11157/16, від 22.08.2017 у справі №904/10050/16, від 17.01.2017 у справі № 904/10520/16, від 22.06.2017 у справі №904/10109/16, від 04.04.2017 у справі № 904/10533/16, від 23.01.2017 у справі №904/9152/16, від 21.06.2017 у справі № 904/9651/16, від 29.06.2017 у справі №904/11143/16, від 10.05.2017 у справі № 904/10342/16, від 30.05.2017 у справі № 904/9160/16, від 06.03.2018 у справі № 904/10382/17; від 27.06.2017 у справі № 904/10345/16, від 13.09.2017 у справі №904/11087/16; від 20.04.2017 у справі №904/11310/16, від 21.03.2017 у справі №904/11069/16, від 05.04.2017 у справі №904/10359/16, від 05.04.2017 у справі №904/10347/16, від 11.04.2017 у справі №904/11754/16, від 17.05.2017 у справі №904/10337/16, від 31.01.2017 у справі №904/10339/16, від 22.06.2017 у справі №904/10054/16, від 22.05.2017 у справі №904/10542/16, від 22.06.2017 у справі №904/10531/16, від 05.04.2017 у справі №904/10341/16, від 18.04.2017 у справі №904/10668/16, від 11.07.2017 у справі №904/10210/16, від 06.07.2017 у справі №904/10208/16, від 13.09.2017 у справі №904/11064/16, від 12.09.2017 у справі №904/1518/17, від 16.03.2017 у справі № 904/10542/16, від 01.03.2017 у справі № 904/9644/16, від 12.04.2017 у справі № 904/9653/16, від 27.02.2018 у справі № 904/10384/17, від 23.02.2017 у справі № 904/9656/16, від 23.05.2018 у справі № 904/10380/17, від 23.05.2018 у справі №904/10377/17, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2018 у справі № 199/8279/16-ц, які набрали законної сили, - задоволено позови прокурора в інтересах держави в особі Відповідача про витребування майна; витребувано у ТОВ Ренессанс-клуб на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради спірні об`єкти нерухомого майна.

Суд у справах про витребування майна, посилаючись на ухвали господарського суду у справах про банкрутство, якими первинні договори купівлі-продажу визнані недійсними, та на те, що встановлені господарським судом у справах про банкрутство обставини не підлягають доказуванню і свідчать про вибуття спірного майна з володіння законного власника територіальної громади міста з порушенням чинного законодавства та поза його волею, задовольнив позовні вимоги про витребування нерухомого майна, заявлені до ТОВ Сервіс СП, ТОВ Центр ДАОР, ТОВ Будінвест-Дніпро, ТОВ Тулс, ТОВ Ренессанс-клуб як добросовісних набувачів, які не є сторонами визнаних недійсними договорів купівлі-продажу, з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

На підставі рішень судів у вказаних справах про витребування майна, проведено відповідну державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна за територіально громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

Відповідачем-1 прийнято рішення від 21.02.2018 № 32/30 Про передачу з балансу на баланс об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста (надалі Рішення № 32/30).

Відповідачем-1 прийнято рішення від 23.01.2019 № 30/40 Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста (надалі Рішення № 30/40).

Пунктом 1 Рішення № 30/40 вирішено визначити балансоутримувачем об`єктів нерухомого майна згідно з додатком Комунальне підприємство Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю Дніпропетровської міської ради.

Додаток до Рішення № 30/40 містить Перелік об`єктів нерухомого майна, які передаються на баланс Комунального підприємства Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю Дніпропетровської міської ради; із зазначенням назви об`єктів, адреси об`єктів (найменування вулиці/проспекту/шосе/провулку та номеру будинку), площі об`єктів (кв.м).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що за результатами розгляду справи № 904/3368/18 судом встановлено, зокрема:

- відсутність неправомірних дій Дніпровської міської ради щодо одночасного прийняття рішень № 41/22, № 29/37 та № 52/52, № 16/9;

- обов`язок ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВЖРЕП Ленінського району, КЖЕП Лівобережжя, КЖЕП Південне передати шляхом підписання ліквідаційною комісією в особі голови ліквідаційної комісії Пересунька Богдана Богдановича авізо та актів приймання-передачі зі свого балансу на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю об`єкти нерухомого майна (із відповідною технічною та іншою документацією), розташовані у м. Дніпропетровську, перелік яких визначений Рішеннями 52/52 та 16/9 (із змінами та доповненнями) та наведений в резолютивній частині рішень суду.

Постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 904/3368/18 має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

А отже, у даному випадку відсутній факт порушення відповідачами встановленого законом правила поведінки. Відповідно, відсутній основний елемент, утворюючий склад цивільного правопорушення. Поведінка (дії/бездіяльність) відповідачів не може бути кваліфікована як правопорушення. За таких обставин, позовні вимоги позивачів-1,4,5,6 про солідарне стягнення завданої шкоди є не обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 56 Конституції України гарантовано право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В силу положень ст.ст. 15. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що задоволення позовних вимог про стягнення збитків може вважатись законним та обґрунтованим в разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов.

А саме: 1) наявність правила поведінки, встановленого законом або договором; 2) наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; 3) наявність збитків у потерпілої особи; 4) наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Статті 1173. 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади і органів місцевого самоврядування, а також посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу: - наявність шкоди; - причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення заподіяної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про недоведеність позивачами неправомірної поведінки відповідачів; причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а також розміру завданої шкоди, з огляду на наступне.

Об`єкти нерухомого майна, зазначені позивачами, перебували у комунальній власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради і відповідно до наказу комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради №23-кв «Про зміну форми правового режиму майна, закріпленого за житлово-комунальними підприємствами» від 26.02.2004 перебували на балансах комунальних підприємств КЖЕП «Лівобережжя». КВЖРЕП Ленінського району, КВЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КЖЕГІ «Південне» на праві господарського відання.

З метою оптимізації приватизаційних процесів, недопущення у подальшому вибуття майна, яке могло виступати об`єктом приватизації, з комунальної власності на безоплатній основі внаслідок виникнення обтяжень та дотримання термінів приватизації об`єктів комунальної власності, встановлених чинним законодавством, а також для забезпечення ефективності управління комунальним майном, пунктом 1 рішення Дніпропетровської міської ради №52/52 від 02.12.2009 «Про передачу на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» об`єктів нерухомого майна» (далі - рішення №52/52). вирішено передати з балансу комунальних виробничих житлових ремонтно-експлуатаційних підприємств на баланс Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради об`єкти нерухомого майна згідно з додатком.

У подальшому, з метою реалізації Програми реформування та розвитку житлово- комунального господарства міста Дніпропетровська на 2008-2012 року, затвердженої рішенням міської ради від 26.12.2007 №14/26. підвищення ефективності, надійності функціонування системи житлового господарства, раціонального використання бюджетних коштів у сучасних ринково-економічних умовах, Дніпропетровською міської радою прийнято рішення №16/9 від 02.03.2011 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств. підпорядкованих департаменту житлово- комунального господарства та капітального будівництва Дніпровської міської ради» (далі - рішення №16/9), пунктом 1 якого вирішено провести реорганізацію комунальних житлово- експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, шляхом передачі з їх балансу на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради об`єктів нерухомого майна згідно з додатком.

Отже Дніпропетровська міська рада, як орган уповноважений діяти від імені та в інтересах територіальної громади, відповідно до ст. 19 Конституції України, в межах повноважень та у спосіб встановлений ст.ст. 10. 16. 26. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 327 ЦК України, виконуючи функції власника прийняла рішення щодо розпорядження належним їй нерухомим майном.

Разом з тим, вказані рішення органу місцевого самоврядування комунальними житлового-експлуатаційними підприємствами виконані не були, у зв`язку з чим Дніпропетровська міська рада змушена була захищати свої майнові права в судовому порядку.

Зокрема, рішеннями господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2011 у справі №9/5005/14871/2011. від 24.11.2011 у справі №7/5005/15290/201 1, від 17.11.2011 у справі №15/5005/15549/2011. від 06.12.2011 у справі №16/5005/15106/2011 були задоволені позови Дніпропетровської міської ради до КЖЕП «Південне», КВЖРЕП Ленінського району. КЖЕП «Лівобережжя», ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська та зобов`язано вказані комунальні підприємства передати шляхом підписання ліквідаційною комісією в особі голови ліквідаційної комісії Пересунька Б.Б. авізо та актів приймання- передачі зі свого балансу на банане КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради об`єкти нерухомого майна, визначені рішеннями сесії Дніпропетровської міської ради №52/52 від 02.12.2009 та №16/9 від 02.03.2011.

Вказаними судовими рішеннями також встановлено, що власність територіальної громади міста Дніпропетровська на спірні об`єкти нерухомого майна та відсутність субсидіарної відповідальності територіальної громади міста Дніпропетровська за боргами (зобов`язаннями) створених нею комунальних підприємств є беззаперечними.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2016 у справі №201/17998/15-к, що набрав законної сили 23.05.2016, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Зокрема, вказаним вироком у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_1 , будучи в силу покладних на нього обов`язків службовою особою - головою ліквідаційної комісії КЖЕП «Південне». КВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району. КВРЖЕП Ленінського району. КЖЕП «Лівобережжя», на яку покладено обов`язок щодо зняття обтяжень та передачі вказаного майна на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР, достовірно знаючи про рішення господарського суду, щодо яких його зобов`язано передати майно комунальних підприємств на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР. умисно не виконуючи рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2011 у справі №15/5005/15549/2011. рішення від 23.11.2011 року у справі №9/5005/14871/2011, рішення від 24.11.2011 у справі №7/5005/15290/2011, рішення від 06.12.2011 у справі №16/5005/15106/2011, що набрали законної сили, не передав з балансу КЖЕП «Південне». ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району. КВРЖЕП Ленінського району. КЖЕП «Лівобережжя» па баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР визначені об`єкти нерухомого майна та допустив їх відчуження на користь третіх осіб.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. 124 Конституції України, ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», умисно не виконуючи рішення господарського суду, передачу частини майна не здійснив та звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявами про порушення справ про банкрутство КЖЕП «Південне» 21.05.2012. КВРЖЕП Ленінського району 05.07.2012. КЖЕГ1 «Лівобережжя» 26.07.2012. ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району 30.07.2012.

В подальшому, всупереч ст.ст. 124. 129, 140-143 Конституції України, ст.ст. 16. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 23, 78, 136 Господарського кодексу України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 327, 328, 329 Цивільного кодексу України, рішенню Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2011 у справі №9/5005/14871/2011, від 24.11.2011 у справі №7/5005/15290/2011. від 17.11.2011 у справі №15/5005/15549/2011, від 06.12.2011 у справі №16/5005/15106/2011 арбітражним керуючим Барановським О.М. включено до ліквідаційної маси банкрутів - комунальних житлово-експлуатаційних підприємств з наступним продажем на відкритих біржових торгах спірне нерухоме майно.

Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016, від 03.10.2016 (додаткова), від 31.01.2018 у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, від 29.08.2016 у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя», від 29.08.2016 у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство КВ ЖРЕП Ленінського району, від 28.07.2016 у справі №34/5005/4591/2012 про банкрутство КЖЕП «Південне» було визнано неправомірними дії ліквідатора підприємств- банкртів ОСОБА_2 щодо включення до ліквідаційної маси нерухомого майна та його продажу з відкритих біржових торгів, а також визнано недійсними результати біржових торгів з продажу цього нерухомого майна і договору купівлі-продажу, за якими відбулось відчуження нерухомого майна з комунальної власності.

Отже судами встановлено, що ОСОБА_2 , всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об`єктами комунальної власності, спірне нерухоме майно з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємств-боржників, а в подальшому реалізовано шляхом проведення торгів. Арбітражний керуючий - ліквідатор банкрута Барановський О.М. не вивчив належним чином установчі документи та документи фінансово-господарської діяльності підприємств, зокрема, що стосуються правового статусу майна та його складу. ОСОБА_2 не з`ясував, що на час формування ним ліквідаційної маси банкрута нежитлові приміщення мали статусу манна, що знаходиться у комунальний власності, та перебували у володінні житлово-експлуатаційних підприємств на праві господарського відання. Арбітражним керуючим не було враховано, що перебування майна на балансі підприємства не свідчить про належність цього майна даному підприємству.

З цього вбачається, що на час включення майна банкрутів до ліквідаційної маси та його продажу з торгів, останні не мали правових підстав для володіння та розпорядження цим майном.

Доводи заявників апеляційної скарги про те, що втрата ними майна безпосередньо була обумовлена діями Дніпровської міської ради, яка допустила прийняття незаконних рішень і незаконну бездіяльність, здійснивши врегулювання правовідносин щодо об`єктів нерухомого майна однопредметними рішеннями однакової сили спростовуються висновками, викладеними у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2019 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18 позовами ТОВ «Сервіс СП», ПП «ЦЕСІЯ», ТОВ «Центр «ДАОР», ТОВ «БУДІНВЕСТ-ДНІПРО», ТОВ «РЕГІОНІНВЕСТГРУПП», ТОВ «ТУЛС», ТОВ «Ренессанс-Клуб» до Дніпровської міської ради про визнання незаконними дій та бездіяльності Дніпровської міської ради та відшкодування майнової шкоди.

За результатами розгляду справи № 904/3368/18 судом встановлено, зокрема:

- відсутність неправомірних дій Дніпровської міської ради щодо одночасного прийняття рішень № 41/22, № 29/37 та № 52/52, № 16/9;

- обов`язок ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району. КВЖРЕП Ленінського району. КЖЕГІ «Лівобережжя». КЖЕП «Південне» передати шляхом підписання ліквідаційною комісією в особі голови ліквідаційної комісії Пересунька Богдана Богдановича авізо та актів приймання-передачі зі свого балансу на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» об`єкти нерухомого майна (із відповідною технічною та іншою документацією), розташовані у м. Дніпропетровську, перелік яких визначений Рішеннями 52/52 та 16/9 (із змінами та доповненнями) та наведений в резолютивній частині рішень суду.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційними є ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 904/3368/18 має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

А отже суд першої інстанції під час розгляду справи №904/3309/19 дійшов правомірного висновку про те, що у даному випадку відсутній факт порушення відповідачами встановленого законом правила поведінки. Відповідно, відсутній основний елемент, утворюючий склад цивільного правопорушення. Поведінка (дії/бездіяльність) відповідачів не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи обставини, встановлені зазначеними вище судовими рішеннями, порушення прав та законних інтересів позивачів, їх правомірних очікувань та законних сподівань щодо мирного володіння нерухомим майном у справі, що розглядається, якщо й відбулось, то саме через протиправну поведінку посадових осіб комунальних житлово- експлуатаційних підприємств, а не через рішення та бездіяльність відповідачів щодо управління об`єктами комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

Частиною 1 статті 661 ЦК України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

А тому, якщо ПП «Цесія», ТОВ «Регіонінвестгрупп», ТОВ «Тулс», ТОВ «Ренессанс-клуб» вважають, що їх права були порушені, їм необхідно звернутись до продавців майна, які відчужили позивачам майно Дніпровської міської ради з позовами про відшкодування шкоди.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позбавлення позивачів права власності відбулось у непередбачений законом спосіб, за наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на таке майно слід зазначити наступне.

Так, на підставі ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016, від 03.10.2016 (додаткова), від 31.01.2018 у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕГІ Амур-Нижньодніпровського району, від 29.08.2016 у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя», від 29.08.2016 у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство КВ ЖРЕП Ленінського району, від 28.07.2016 у справі №34/5005/4591/2012 про банкрутство КЖЕП «Південне» право власності на деякі об`єкти нерухомого майна перереєстровано за територіальною громадою м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, чинним на момент вчинення реєстраційних дій законодавством було передбачено можливість скасування державної реєстрації прав у зв`язку зі скасуванням на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

До того ж, скасування державної реєстрації прав власності позивачів на нерухоме майно було здійснено уповноваженими державними реєстраторами, рішення, дії чи бездіяльність яких у встановленому законом порядку неправомірними визнані не були, та не є предметом розгляду у цій справі.

Таким чином, посилання позивачів на незаконність позбавлення їх права власності на нерухоме майно, наявність обтяжень щодо цього майна є необґрунтованими та не підтверджені належними й допустимими доказам.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Отже, визначальним в даному випадку є саме наявність речового права на нерухоме майно, а не державна реєстрація такого права.

Наявність чи відсутність державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не впливає на правовий статус нерухомого майна та не позбавляє територіальну громаду м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради права власності на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює правових наслідків, крім тих. що пов`язані з його недійсністю.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин, або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як вже зазначено, договори купівлі-продажу, за якими відбулось відчуження нерухомого майна з комунальної власності на користь позивачів у справі було визнано недійсними в судовому порядку та є недійсними з моменту їх вчинення.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Таким чином, скасування державної реєстрації прав власності позивачів на нерухоме майно відносно якого їх було позбавлено речових прав на підставі судових рішень, що набрали законної сили, не свідчить про порушення прав останніх.

У цьому зв`язку обставини щодо порушення прав позивачів на мирне володіння його майном шляхом втручання у нього без легітимної підстави, без надання справедливої компенсації при позбавленні добросовісним набувачам набутого ними за відплатними договорами майна і порушення охоронюваного законом інтересу підприємств, який полягає у правомірному очікуванні володіти набутим за недійсними договорами майном до прийнятгя рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності та/або заявлення вимог про повернення/витребування майна в порядку двосторонньої реституції чи віндикації не є доведеними в установленому ст.ст. 74. 76 Господарського процесуального кодексу України порядку.

Щодо застосування положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод колегія суддів зазначає наступне.

Так, постановляючи ухвали від 29.08.2016. від 03.10.2016 (додаткова), від 31.01.2018 у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, від 29.08.2016 у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя», від 29.08.2016 у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство КВ ЖРЕП Ленінського району, від 28.07.2016 у справі №34/5005/4591/2012 про банкрутство КЖЕП «Південне» господарський суд посилався на те, що дії ліквідатора вказаних комунальних житлово-експлуатаційних підприємств щодо включення до ліквідаційної маси, а згодом подальшої реалізації спірного нерухомого майна останнього, є незаконними, оскільки вказане майно повинно бути передано на батане Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради згідно з рішенням останньої від 02.03.2011р.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила:

1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном;

2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями;

3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 p.).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи гуртувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом. Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення (рішення у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011. "Кривенький проти України" від 16.02.2017).

Порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування.

Право держави витребувати нерухоме майно з огляду на доведену незаконність і безпідставність його відчуження передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони права власності і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними.

Спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності незаконно та поза волею власника, оскільки комунальне підприємство, за яким майно було закріплено на праві господарського відання, не вправі було самостійно ним розпоряджатися.

Повернення у державну власність нерухомого майна, незаконно відчуженого в процедурі банкрутства, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом цього майна як майна територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради.

В силу об`єктивного цільового призначення вказаного майна, набувачі такого майна, проявивши розумну обачність, могли та повинні були знати про те, що це майно належить до майна територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради.

Відтак, втручання у право володіння майном позивачів переслідувало легітимну мету, і цей захід є пропорційним легітимній меті втручання у право.

Щодо участі прокурора у розгляді вказаної справи.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення Інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави» може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там. де це дійсно потрібно.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17.

Статтею 7 Конституції України закріплено, що в Україні визначається і гарантується місцеве самоврядування.

Згідно зі ст. 142 Конституції України матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Статтею 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські рад та їх виконавчі органи.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради уповноважені від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі викопувати усі майнові операції, передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Таким чином, Дніпровська міська рада є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, а саме представляти територіальну громаду міста Дніпро та здійснювати від її імені повноваження щодо розпорядження майном комунальної власності.

У п. 6.43. постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 по справі №903/129/18 викладено висновок, відповідно до якого сам факт не звернення до суду органу місцевого самоврядування з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значеної кількості громадян - членів відповідної територіальної громади та звернення до суду з позовом. Зазначене відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Слід зазначити, що під час здійснення представницьких повноважень прокуратурою області з`ясовано, що в ході проваджень про банкрутство комунальних підприємств Дніпропетровської міської ради (КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, КВ ЖРЕП Ленінського району, ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, КЖЕП «Південне» Дніпропетровської міської ради) на користь третіх осіб було відчужено більшу двохсот об`єктів нерухомого майна, що належать до комунальної власності.

У вересні 2015 року прокуратурою області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради оскаржено дії ліквідаторів вказаних комунальних підприємств та ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016. від 03.10.2016 (додаткова), від 31.01.2018 у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП Амур- Нижньодніпровського району, від 29.08.2016 у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя», від 29.08.2016 у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство КВ ЖРЕП Ленінського району, від 28.07.2016 та від 10.01.2017 у справі №34/5005/4591/2012 про банкрутство КЖЕП «Південне» було визнано неправомірними дії ліквідатора підприємств- банкрутів щодо включення до ліквідаційної маси нерухомого майна та його продажу з відкритих біржових торгів, а також визнано недійсними результати біржових торгів з продажу цього нерухомого майна і договору купівлі-продажу, за якими відбулось відчуження нерухомого майна з комунальної власності на користь ТОВ «Ренессанс-Клуб», ТОВ «Тулс», ПП «Цесія», ТОВ «Регіонінвестгрупп», ТОВ «Маркет-груп».

Разом із цим, на час прийняття рішень у справах про банкрутство комунальних підприємств частину об`єктів нерухомого майна повторно відчужено шляхом укладення договорів купівлі-продажу.

У зв`язку із нездійсненням Дніпровською міською радою повноважень щодо захисту інтересів держави після прийняття господарським судом зазначених рішень у справах про банкрутство комунальних підприємств, прокуратурою області у період з жовтня 2016 року по травень 2018 року пред`явлено до суду 155 позовних заяв про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна комунальної власності, вперше відчуженого в рамках проваджень про банкрутство.

Необґрунтоване стягнення бюджетних коштів у розмірі понад 244 млн. грн. може призвести до суттєвого зменшення фінансування соціальних програм, витрат на охорону здоров`я, навчання та інші цілі на території м. Дніпра.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті.

Колегія суддів констатує, що суду заява Прокуратури Дніпропетровської області від 15.10.2019 про вступ у справу надійшла до господарського суду до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, з метою попередження безпідставного стягнення з бюджету територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради значної суми коштів, визначеної виходячи з вартості витребуваного за позовами прокурора майна, керуючись ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокуратурою області правомірно здійснено вступ у справу №904/3309/19 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради.

Також варто зазначити, що дійсно інтереси держави повинні захищати насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Натомість, ЄСПЛ визнає, що є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009. заява № 42454/02. пункт 35) ОСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави». Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Таким чином, участь прокурора у справі, що розглядається, відповідає вимогам законодавства, спрямована на захист інтересів держави та не містить ознак дискримінації шести юридичних осіб - позивачів, які діють у справі через своїх представників - адвокатів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Цесія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021 у справі № 904/3309/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2021 у справі №904/3309/21 залишити без змін.

Судові витрати Приватного підприємства "Цесія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявників апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.11.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна