ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/720/21

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства "ІОЛА", вул.Князя Острозького, 17 с.Підгайці Волинської області,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга", вул.Жовтнева. 56 с.Підвиноградів Закарпатської області,

про стягнення 25240,85 грн

секретар судового засідання Штундер Д.Л.

за участю представників сторін: не викликались,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "ІОЛА" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга" про стягнення 24500,00 грн заборгованості за договором поставки №І-074 від 07.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 07.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

27.10.2021 від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга" на адресу суду надійшла заява від 18.10.2021 про визнання позову в повному обсязі.

І. Виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 07.04.2014 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Райдуга" було укладено договір поставки №І-074 (далі Договір), згідно з п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, а саме пакувальні матеріали у кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами поставки відповідно умовам даного Договору на підставі замовлення та накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору.

На виконання зазначеного пункту Договору, позивач поставив Товариству з обмеженою відповідальністю «Райдуга» товар - мішки ІІ/Е 16*30(Ф5) з ФД «ЗакарпатПродукт», що підтверджується видатковою накладною № 964 від 20 вересня 2018 року, на суму 21034,04 грн. без ПДВ, всього із ПДВ 25240,85 грн.

На підставі здійсненої господарської операції позивачем неодноразово передавалася відповідачу видаткова накладна у двох примірниках для підписання, проте ТОВ «Райдуга» не повернуло на адресу позивача підписану зі своєї сторони видаткову накладну та не здійснило оплату вартості отриманого товару, що спричинило виникнення заборгованості перед ПП «ІОЛА» у розмірі 25 240,85 гривень.

II. Виклад позиції відповідача.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав.

Від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга" 27.10.2021 на адресу суду надійшла заява про визнання позову (Вх.№02.3.1-02/7710/21 від 27.10.2021), згідно якої відповідач визнає позов в повному обсязі та одночасно просить суд вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України.

III. Мотивувальна частина рішення.

Судом встановлено, що 07.04.2014 між Приватним підприємством "ІОЛА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Райдуга" було укладено договір поставки №І-074 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, а саме пакувальні матеріали у кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами поставки відповідно умовам даного Договору на підставі замовлення та накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору.

Видаткові накладні після їх підписання мають юридичну силу Специфікацій у розумінні ст.266 Господарського кодексу України.

Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість поставленого товару в строки, встановлені даним договором (п. 1.2. Договору).

Згідно з п.2.1. Договору, Покупець оплачує поставлений Постачальником товар по ціні, вказаній в накладній.

Сторони погодили, що оплата вартості поставленого товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п.5.1. Договору).

Згідно з п.5.2. Договору, Покупець зобов`язаний здійснити оплату товару не пізніше 7-ми (семи) календарних днів з дати приймання товару Покупцем, що вказана у видатковій накладній.

Плата за товар вноситься на підставі даного договору або виставленого рахунку (п.5.3. Договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору, Покупець сплачує за товар в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в договорі, або іншим способом, незабороненим чинним законодавством України.

Згідно з п.6.4. Договору, Покупець зобов`язаний оплатити повну вартість товару, відповідно до умов цього договору.

Згідно з видаткової накладної №964 Приватне підприємство «ІОЛА» 20.09.2018 здійснило поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Райдуга", а саме мішків ІІ/Е 16*30(Ф5) з ФД «ЗакарпатПродукт» на суму 25240,85 грн (з ПДВ).

У порушення зазначених вище умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Райдуга" взяті на себе зобов`язання не виконало та не здійснило оплату вартості поставленого товару у строки, визначені договором.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК україни).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частинами 2, 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене вище, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують викладені в позові обставини, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

IV. Розподіл судових витрат:

Згідно платіжного доручення №1461 від 01.09.2021 позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

В той же час, дана справа ухвалою суду від 07.09.2021 була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відтак початок розгляду справи по суті почався через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог 27.10.2021, тобто після початку розгляду справи по суті. Таким чином, суд не вбачає підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

З огляду на викладене, на підставі положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на відповідача слід покласти судові витрати зі сплати судового збору в повному обсязі в сумі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 129, 191, 236, 238, 241, 248 ГПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райдуга» (, вул.Жовтнева. 56 с.Підвиноградів Виноградівського району Закарпатської області, 90325) на користь Приватного підприємства "ІОЛА" (, вул.Князя Острозького, 17 с.Підгайці Луцького району Волинської області, 45602) заборгованість за договором поставки №І-074 від 07.04.2014 у розмірі 25 240,85 грн (двадцять п`ять тисяч двісті сорок гривень 85 копійок), а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати сторонам.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці повний текст рішення складено та підписано 09.11.2021 року.

Суддя П.Д. Пригуза