ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021м. ДніпроСправа № 904/5953/21

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Савенко О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "ТЕХ-МАШ", 04070, м.Київ, вул.Братська, буд.8,

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", 50095, м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, 1,

про визнання недійсним п. 3.9. договору на капітальну закупівлю № 1615 від 25.07.2019 року

Представники:

від позивача: Олійник Л.М.

від відповідача: Крят Л.Б.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ТЕХ-МАШ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" та просить суд визнати недійсним пункт 3.9 договору на капітальну закупівлю № 1615 від 25.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає пункт 3.9 договору на капітальну закупівлю № 1615 від 25.07.2019 таким, що не відповідає вимогам статей 3, 509 Цивільного кодексу України щодо дотримання засад розумності та справедливості і відповідності законодавству.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

21.07.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області від Приватного підприємства "ТЕХ-МАШ" надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Відповідач подав заперечення на клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

У судовому засіданні 25.08.2021 Позивач відмовився в усному порядку від вищезазначеного клопотання.

05.08.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області від Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відповідач зазначає, що сторонами в договорі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов таких як строки виконання робіт, строки та порядок оплати таких робіт, а також погоджено пункт 3.9 договору. Тож, підписуючи договір сторони підтвердили обізнаність з його пунктами та підтвердили узгодженість з усіх істотних умов.

Відповідач наголошує на тому, що пункт 3.9 договору є погодженим сторонами пунктом, який змінює умови оплати при настанні певних обставин, обумовлених сторонами, та, на думку відповідача, є істотною умовою договору в розумінні ст. 638 Цивільного кодексу України. Відтак відповідач вважає, що договір в частині викладених у пункті 3.9 істотних умов не може бути визнаний недійсним.

Крім того, відповідач не погоджується і з розміром витрат позивача на правничу допомогу, вказуючи на те, що заявлена сума 175000 грн. є значною мірою завищеною та в разі задоволення/часткового задоволення позову підлягає зменшенню до розумного розміру.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, вважає, що спірний пункт договору є дискримінаційним для позивача, оскільки на нього покладаються негативні наслідки у вигляді неотримання оплати за виконані роботи, без допущення жодного порушення господарського зобов`язання. Позивач вважає, що змінити умови договору в силу приписів ст.188 Господарського кодексу України можливо лише шляхом укладення додаткової угоди саме до даного договору. Законодавством не передбачена можливість змінювати умови одного договору шляхом підписання іншого договору, а тому дія договору може розповсюджуватися виключно на правовідносини, що є предметом цього договору.

В запереченнях на відповідь на відзив відповідач вважає помилковими висновки позивача щодо посилання на ст. 188 Господарського кодексу України та вважає що спірний пункт договору є погоджений сторонами та жодним чином не суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 25.08.2021 продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів.

Ухвалою суду від 27.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 904/5953/21 за позовом ПП "ТЕХ МАШ" до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про визнання недійсним п.3.9 договору на капітальну закупівлю №1600 від 25.07.2019.

Протокольною ухвалою від 11.11.2021р. в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 904/5953/21. В даному випадку справи є схожими, однак не пов`язаними між собою.

В судовому засіданні 11.11.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин наявності/відсутності підстав для визнання п. 3.9 договору недійсним.

Так, судом встановлено, що між Приватним підприємством "Тех-Маш" (підрядник, контрагент) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) було укладено договір на капітальну закупівлю № 1615 від 25.07.2019.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що підрядник зобов`язується виконати свої зобов`язання, що вказані у п. 1.2 даного договору у встановлений в цьому договір строк (строки) на об`єкті "ГД ШХ РЗФ. Відновлення магістральних пульпопроводів ПНС-2,4" (далі-об`єкт) у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно технічного завдання (додаток 1 до цього договору) та технічної пропозиції підрядника (додаток 13 до цього договору) та інших визначених цим договором умов, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити за них визначену в договорі плату.

Відповідно до пункту 2.1 договору загальна вартість зобов`язань підрядника згідно цього договору складає 3677314,16 грн. включаючи ПДВ.

Вказана в пункті 2.1 договору вартість договору є фіксованою та не підлягає зміні (п. 2.2 договору).

Згідно з пунктом 3.1 договору оплата за цим договором здійснюється замовником у строки, визначені умовами оплати (додаток 3 до цього договору), на підставі рахунка-фактури підрядника, який повинен містити юридичний номер договору, номер SAP специфікації, номер SAP замовлення на закупівлю, номер підрядника, під яким він зареєстрований в SAP.

Вартість договору сплачується замовником поетапно згідно з умовами оплати (додаток 3 до цього договору). Вартість договору оплачується за умови належного та вчасного виконання підрядником його зобов`язань за цим договором. Замовник не зобов`язаний сплачувати будь-яку частину вартості договору, якщо підрядник не виконав належним чином своє зобов`язання, за яке має бути сплачена відповідна частина вартості договору (сплачений відповідний платіж), якщо інше прямо не узгоджено сторонами (п. 3.5 договору).

Пунктом 4.1.2 договору передбачено, що підрядник виконує роботи та надає послуги відповідно до проектної документації, діючих будівельних, пожежних, санітарних, санітарно-гігієнічних та інших норм та правил, технічного завдання та технічної пропозиції підрядника та інших вимог замовника.

У відповідності з п. 4.1.4 договору підрядник зобов`язаний виконати роботи та надати послуги, передбачені технічним завданням та технічною пропозицією підрядника, у строки (терміни), викладені у календарному графіку виконання договору. У випадку, якщо окремі види робіт та/або послуг, які підрядник зобов`язаний виконати згідно з технічним завданням та технічної пропозиції підрядника, не передбачені календарним графіком виконання договору, підрядник зобов`язаний виконати такі роботи та/або надати послуги у строки (терміни), необхідні для додержання календарного графіку виконання договору по іншим видам робіт та/або послуг.

Згідно з п. 5.1 договору по завершенню виконання кожного окремого обсягу робіт (послуг, поставка устаткування) далі по тексту договору робіт (послуг), визначеного в календарному графіку виконання договору замовник здійснює його приймання. Факт приймання етапу робіт (послуг) замовник підтверджується підписаним сторонами актом виконання (завершення) обсягу (форма акту наведена у додатку 15). В разі виявлення під час приймання окремих етапів робіт (послуг) недоліків, застосовуються положення п. 14 цього договору.

Сторонами підписано додаток № 3 "Умови оплати", в якому зазначено, що після виконання (завершення) обсягу робіт замовнику необхідно сплатити 90% вартості відповідного обсягу робіт протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту виконання (завершення) обсягу.

Також вказаним додатком визначено, що після виконання попереднього приймання і введення в експлуатацію об`єкта в цілому замовник має сплатити 10% вартості відповідного обсягу протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту попереднього приймання і введення в експлуатацію об`єкту в цілому.

Відповідно до пункту 3.9 договору контрагент має забезпечити належну уважність і обережність при виборі власних постачальників і підрядників з метою недопущення здійснення правочинів, які б могли мати на меті мінімізацію податкових зобов`язань як самого контрагента, так його постачальників і підрядників.

Контрагент зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема із застосуванням відображеного в установленому порядку цифрового підпису уповноваженої особи та спеціалізованого програмного забезпечення використовуваного для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної на всю суму податкових зобов`язань з ПДВ, що виникли у контрагента з дотриманням термінів передбачених чинним законодавством;

Контрагент зобов`язаний при оформленні первинних документів, пов`язаних з виконанням договору відображати в них інформацію про продукцію, зазначену в специфікаціях до даного договору (кодах УКТ ЗЕД для товарів, що відносяться до предмету договору), визначену з дотриманням вимог чинного законодавства.

У разі, якщо внаслідок порушення контрагентом встановлених чинним законодавством та цим договором вимог до форми, порядку заповнення, надання та/або реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування до податкової накладної, або первинних документів, пов`язаних з виконанням договору товариство втратить право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, зазначеної в податковій накладній, контрагент зобов`язаний відшкодувати товариству всі пов`язані з таким порушенням збитки протягом трьох робочих днів з моменту надіслання йому відповідного повідомлення товариством або в інші строки, узгоджені сторонами.

У разі, якщо на підставі документів, оформлених за результатами перевірки, проведеної уповноваженими державними органами (далі - "Документи за результатами перевірки"), або будуть виявлені і задокументовані будь-які інші факти, які ставлять під сумнів ділову мету операцій контрагента, або контрагентів контрагента, або будуть виявлені порушення контрагентом або контрагентами контрагента встановлених чинним законодавством вимог, які підлягають виконанню платниками податків (в т.ч., але не виключно, вимог пов`язаних з державною реєстрацією, знаходженням за місцем реєстрації і своєчасною сплатою податків, зборів та інших обов`язкових платежів), у зв`язку із якими для товариства настануть негативні фінансові, виражені у втраті права на включення до податкового кредиту певних сум податку на додану вартість, донарахування штрафних санкцій, що застосовуються до товариства або в іншій формі, в такому випадку сторони погодили такі наслідки:

1 Умови виконання грошових зобов`язань товариством перед контрагентом згідно договору будуть вважатися зміненими з дати оформлення документів за результатами перевірки в такий спосіб:

- грошові зобов`язання в сумі, що відповідає величині негативних фінансових наслідків для товариства підлягають виконанню протягом 20 календарних днів з моменту закінчення оскарження документів за результатами перевірки (далі "Момент закінчення оскарження"), якщо більш пізній строк виконання грошових зобов`язань не визначений умовами договору;

- на період до моменту закінчення оскарження товариство має право притримати оплату за діючими з контрагентом договорами на суму грошового зобов`язання, що відповідає величині негативних фінансових наслідків для товариства, і не несе відповідальності у вигляді неустойки, штрафів, пені, а також інших санкцій/компенсацій, пов`язаних з порушенням термінів виконання грошових зобов`язань в сумі, що відповідає величині негативних фінансових наслідків, що наступили для товариства. Або контрагент зобов`язаний сплатити товариству штрафні санкції в наступному розмірі та порядку:

- 100% суми нарахованих грошових зобов`язань з ПДВ (або зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ) - протягом 10 календарних днів з дати належним чином здійсненого повідомлення контрагента товариством про факт здійснення такого донарахування (зменшення суми бюджетного відшкодування) контролюючим органом;

- 100% суми нарахування грошового зобов`язання з будь-яких інших податків і зборів, та/або податкових штрафів - протягом 10 календарних днів з дати належним чином здійсненого повідомлення контрагента товариством про фактичну сплату таких нарахувань.

Моментом закінчення оскарження є винесення рішення Верховним Судом України при умові, що замовник оскаржуватиме таке донарахування до моменту задоволення його вимог або до вичерпання засобів захисту порушеного права.

Товариство зобов`язується письмово повідомити контрагента про настання моменту закінчення оскарження протягом десяти днів з моменту отримання документів, з якими пов`язане його наступ.

Термін дії цього пункту договору не обмежується терміном дії самого договору.

У пункті 17.1 договору визначено, що він набирає чинності з 30.05.2019, яка є датою Зеро (D-0) і діє по 31.12.2020, а в частині: порядку врегулювання спору, встановленого даним договором; порядку застосування штрафних санкцій; гарантійних зобов`язань; виконання грошових зобов`язань за даним договором до повного виконання відповідних зобов`язань.

Позивач вважає, що пункт 3.9 договору не відповідає вимогам статей 3, 509 Цивільного кодексу України щодо дотримання засад розумності та справедливості і відповідності законодавству, зокрема положенням статті 188, частині 2 статті 216, частині 2 статті 217 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим просить визнати його недійсним.

Вказане і стало причиною виникнення спору.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 627, 628 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за договором підряду.

Як вбачається, предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання недійсним пункту 3.9 договору.

Правовідносини, пов`язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються, зокрема Цивільним та Господарським кодексами України.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У силу припису частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Правомірність правочину презюмується (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За загальним правилом статті 217 Цивільного кодексу України правочин не може бути визнаний недійсним, якщо законові не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною.

При цьому, такий спосіб захисту цивільних прав як визнання правочину недійсним може бути застосовано тільки до правочину, який вчинено / до договору, який укладено, і закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову не є перешкодою поданню відповідного позову.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частин 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вже було встановлено судом, сторонами даної справи було укладено договір підряду шляхом досягнення згоди щодо його істотних умов (предмет, ціна, строк дії договору), необхідних для договору даного виду. Тож, звернення позивача до суду з позовом про визнання цього договору недійсним в частині є правомірним.

Дослідивши умови оспорюваного пункту договору відносно його відповідності загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Аналіз пункту 3.9 договору свідчить про те, що умови даного пункту не стосуються безпосередньо предмета договору та інших узгоджених сторонами істотних умов, а спрямовані на врегулювання відносин сторін щодо відображення господарських операцій за цим договором у бухгалтерському та податковому обліках, які підпадають під регулювання Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Податкового кодексу України.

Тож, доводи відповідача щодо неможливості визнання недійсним договору в частині пункту 3.9, який, на його думку, містить істотні умови договору щодо строку оплати, не заслуговують на увагу.

Умовами оспорюваного пункту договору, викладеними в його абзацах 1-3, на позивача (контрагента) покладено зобов`язання з дотримання загальних вимог веденням податкового та бухгалтерського обліків, які не суперечать названим вище нормативним актам у цих сферах.

Абзац 4 пункту 3.9 договору передбачає обов`язок контрагента (позивача) відшкодувати товариству (відповідачу) протягом трьох робочих днів з моменту надіслання йому відповідного повідомлення товариством або в інші строки, узгоджені сторонами, всі збитки, пов`язані з порушення контрагентом встановлених чинним законодавством та цим договором вимог до форми та порядку заповнення надання та/або реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування до податкової накладної або первинних документів, пов`язаних з виконанням договору, внаслідок якого товариство втратить право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, зазначену в податковій накладній.

Відповідно до абзаців 5-15 пункту 3.9 договору в разі, якщо на підставі, документів, оформлених за результатами перевірки, проведеної уповноваженими державними органами (далі - "Документи за результатами перевірки"), або будуть виявлені і задокументовані будь-які інші факти, які ставлять під сумнів ділову мету операцій контрагента, або контрагентів контрагента, або будуть виявлені порушення контрагентом або контрагентами контрагента встановлених чинним законодавством вимог, які підлягають виконанню платниками податків (в т.ч. але не виключно, вимог пов`язаних з державною реєстрацією, знаходженням за місцем реєстрації і своєчасною сплатою податків, зборів та інших обов`язкових платежів), у зв`язку із якими для товариства настануть негативні фінансові наслідки, виражені у втраті права на включення до податкового кредиту певних сум податку на додану вартість, донарахування штрафних санкцій, що застосовуються до товариства або в іншій формі, в такому випадку сторони погодили такі наслідки:

1 Умови виконання грошових зобов`язань товариством перед контрагентом згідно договору будуть вважатися зміненими з дати оформлення документів за результатами перевірки в такий спосіб:

- грошові зобов`язання в сумі, що відповідає величині негативних фінансових наслідків для товариства підлягають виконанню протягом 20 календарних днів з моменту закінчення оскарження Документів за результатами перевірки (далі "Момент закінчення оскарження"), якщо більш пізній строк виконання грошових зобов`язань не визначений умовами договору;

- на період до моменту закінчення оскарження товариство має право притримати оплату за діючими з контрагентом договорами на суму грошового зобов`язання, що відповідає величині негативних фінансових наслідків для Товариства, і не несе відповідальності у вигляді неустойки, штрафів, пені, а також: інших санкцій/компенсацій пов`язаних з порушенням термінів виконання грошових зобов`язань в сумі, що відповідає величині негативних фінансових наслідків, що наступили для Товариства.

Або

Контрагент зобов`язаний сплатити товариству штрафні санкції в наступному розмірі та порядку:

- 100% суми нарахованих грошових зобов`язань з ПДВ (або зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ) - протягом 10 календарних днів з дати належним чином здійсненого повідомлення контрагента товариством про факт здійснення такого донарахування (зменшення суми бюджетного відшкодування) контролюючим органом;

- 100% суми нарахування грошового зобов`язання з будь-яких інших податків і зборів та/або податкових штрафів - протягом 10 календарних днів з дати належним чином здійсненого повідомлення контрагента товариством про фактичну сплату таких нарахувань.

Моментом закінчення оскарження є винесення рішення Верховним Судом України при умові, що замовник оскаржуватиме нарахування до моменту задоволення його вимог або до вичерпання засобів захисту порушеного права.

Товариство зобов`язується письмово повідомити контрагента про настання моменту закінчення оскарження протягом десяти днів з моменту отримання документів, з якими пов`язане його наступ.

Термін дії цього пункту договору не обмежується терміном дії самого договору.

Приписи частини 1 статті 188 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють недопустимість зміни господарських договорів (умов зобов`язань) в односторонньому порядку, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частинами 2-4 статті 188 Господарського кодексу України визначено порядок зміни або розірвання договору, згідно з яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 Цивільного кодексу України).

Законом не передбачена можливість змінювати умови одного договору шляхом підписання іншого договору, а тому дія договору може розповсюджуватись виключно на правовідносини, що є предметом цього договору.

Відповідно до частин 1-2 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Штрафні санкції, які визначені сторонами у абзаці 10 п.3.9. Договору, застосовуються при наявності вини позивача, що не знайшло відображення у договорі.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч.2 ст. 217 Господарського кодексу України).

Згідно із частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б в разі належного виконання зобов`язань або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, у відповідності до частини 1 статті 225 Господарського кодексу України, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки; 2) наявності збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Тому умови пункту 3.9 договору, за якими на позивача покладається відповідальність у вигляді відшкодування збитків і в разі відсутності його вини, а саме у випадку, якщо будуть виявлені і задокументовані будь-які інші факти, які ставлять під сумнів мету операцій контрагента, або контрагентів контрагента, або будуть виявлені порушення контрагентом або контрагентами контрагента встановлених законодавством вимог, які підлягають виконанню платниками податків і т.і., не відповідають встановленому законом порядку застосування відповідальності за порушення зобов`язань та загальним засадам цивільного законодавства, таким як справедливість, добросовісність і розумність.

Крім того, пункт 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлює, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Таким чином, платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків за неправомірну діяльність його контрагента (аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12.06.2018 у справі № 826/16272/13-а, від 04.06.2020 у справі № 340/422/19, від 23.07.2020 у справі № 816/1122/16).

Також умови пункту 3.9 договору не відповідають загальним засадам цивільного законодавства з огляду на наступне.

Момент виникнення у відповідача грошового зобов`язання за договором, яке є зустрічним по відношенню до зобов`язання позивача з виконання передбачених договором робіт, встановлений додатком № 3 "Умови оплати" і визначений як строком (протягом 30 календарних днів), так і терміном (підписання сторонами акту виконання (завершення) обсягу робіт та акту попереднього приймання і введення в експлуатацію об`єкту в цілому).

У статті 251 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Крім того, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Наведені вище обставини свідчать про недодержання сторонами на момент укладення договору вимоги, встановленої частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, щодо відповідності змісту окремих положень пункту 3.9 договору цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання договору недійсним в частині таких положень. З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткове визнання недійсним спірного пункту договору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки вимога немайнового характеру задоволена частково, суд вважає за необхідне покласти на відповідача половину сплаченого судового збору у розмірі 1 135,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 221, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсною частину пункту 3.9 договору на капітальну закупівлю № 1615 від 25.07.2019, а саме:

В абзаці 5 п.3.9 в частині слів "контрагентів контрагента" та "або контрагентами контрагента".

В абзаці 6 п.3.9 визнати недійсним в частині:

- на період до моменту закінчення оскарження товариство має право притримати оплату за діючими з контрагентом договорами на суму грошового зобов`язання, що відповідає величині негативних фінансових наслідків для Товариства, і не несе відповідальності у вигляді неустойки, штрафів, пені, а також: інших санкцій/компенсацій пов`язаних з порушенням термінів виконання грошових зобов`язань в сумі, що відповідає величині негативних фінансових наслідків, що наступили для Товариства.

Або

Контрагент зобов`язаний сплатити товариству штрафні санкції в наступному розмірі та порядку:

- 100% суми нарахованих грошових зобов`язань з ПДВ (або зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ) - протягом 10 календарних днів з дати належним чином здійсненого повідомлення контрагента товариством про факт здійснення такого донарахування (зменшення суми бюджетного відшкодування) контролюючим органом;

- 100% суми нарахування грошового зобов`язання з будь-яких інших податків і зборів та/або податкових штрафів - протягом 10 календарних днів з дати належним чином здійсненого повідомлення контрагента товариством про фактичну сплату таких нарахувань.".

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, 1, ) на користь Приватного підприємства "ТЕХ-МАШ" (04070, м.Київ, вул.Братська, буд.8, ) судовий збір у розмірі 1 135,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 11.11.2021

Суддя С.П. Панна