ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2021 р. Справа№ 911/236/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

Секретар судового засідання Стародуб М.Ф.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 (повний текст складено 02.07.2021) у справі № 911/236/21 (суддя - Грабець С.Ю.)

за позовом фізичної особи-підприємця Чорного Дмитра Георгійовича

до приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" в особі філії приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" "Перспектив"

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2021 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Чорного Дмитра Георгійовича (далі - позивач) до приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" в особі філії приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" "Перспектив" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 387 777,21 грн, а саме: 358 603,44 грн - основного боргу, 3 586,03 грн - штрафу, 11 789,70 грн - 3% річних та 13 798,04 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції. Водночас, позивач просив суд судові витрати, що складають 5 816,66 грн судового збору та 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу, покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови договору підряду №07/09/2018 від 07.09.2018, в частині своєчасної оплати виконаних позивачем підрядних робіт. При цьому, відповідач роботи, виконані позивачем, прийняв, проте оплатив частково.

23 лютого 2021 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з частковою оплатою заборгованості, у якій просить суд стягнути з відповідача 324 710,62 грн - основного боргу, 3 586,03 грн - штрафу, 11 789,70 грн - 3% річних, 13 798,04 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.06.2021 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" в особі філії приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" "Перспектив" на користь фізичної особи-підприємця Чорного Дмитра Георгійовича 324 710,62 грн основного боргу; 3 586,03 грн штрафу; 11 789,70 грн трьох процентів річних; 13 798,04 грн суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; 5 308,27 грн витрат на сплату судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивач виконав, а відповідач прийняв, роботи, передбачені договором підряду №07/09/2018 від 07.09.2018, на загальну суму 9 265 635,40 грн, установивши, що невиконання або неналежне виконання позивачем умов договору щодо здійснення реєстрації податкової накладної не є правопорушенням у сфері господарювання, а обов`язок відповідача щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт не може ставитись у залежність від оформлення (неоформлення) податкових накладних позивачем, у відповідача виник обов`язок оплати та прийняти ним виконані позивачем роботи у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Зернопродукт МХП" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі №911/236/21 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не зауважив на наявність в укладеному між сторонами додатку №1 до Договору підряду пункту 5.2., відповідно до якого складення позивачем податкових накладних на акти виконаних робіт з порушенням вимог Податкового кодексу України є відкладальною умовою з оплати за виконані роботи. Строк оплати за актами, щодо яких порушено умови зазначеного пункту, поновлюється та у відповідача виникає обов`язок щодо оплати зазначених актів протягом 5-ти банківських днів з моменту виконання позивачем відповідних зобов`язань, передбачених Податковим кодексом України та цим пунктом Договору. Крім того, апелянт вважає, що заявлені позивачем до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та недоведеними належним чином.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною компанії приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 911/236/21 до надходження матеріалів справи з господарського суду Київської області.

02.09.2021 матеріли справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду та передані на розгляд судді Кропивній Л.В. 15.09.2021 після її виходу з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" та призначено справу до розгляду на 03.11.2021. Встановлено учасникам справи строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

26.10.2021 фізичною особою-підприємцем Чорним Дмитром Георгійовичем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки роботи, передбачені договором підряду №07/09/2018 від 07.09.2018, ним виконані в повному обсязі і відповідачем прийняті, однак не здійснено повного розрахунку за виконані роботи у встановлений договором строк. Посилання відповідача на неналежне складення позивачем податкових накладних на акти виконаних робіт позивач не вважає підставою для відстрочення оплати, оскільки невиконання або неналежне виконання умов договору щодо здійснення реєстрації податкової накладної не є правопорушенням у сфері господарювання, а обов`язок відповідача щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт не може ставитись у залежність від оформлення (неоформлення) податкових накладних позивачем.

У судове засідання 03.11.2021 представники сторін з`явилися. Представник відповідача (апелянта) вказував на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 07 вересня 2018 року між фізичною особою-підприємцем Чорним Дмитром Георгійовичем та приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» в особі філії приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» «Перспектив» був укладений договір підряду №07/09/2018 (далі - договір), згідно з умовами якого позивач зобов`язувався виконати підрядні роботи, а відповідач зобов`язувався такі роботи прийняти та оплатити.

Згідно з п. 1.2 договору невід`ємними частинами договору, які визначають зобов`язання сторін та регулюють його окремі положення є додаток №1 - Умови, застосовні до договорів, укладених між відповідачем та позивачем, в яких відповідач виступає платником за виконані позивачем зобов`язання і які обов`язкові до виконання сторонами договору. Дані Умови опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», розміщені на сторінці офіційного сайту відповідача https://www.mhp.com.ua/uk/partners/yurydychna-informatsiya та діють у відповідності до вказаних у них Положень (п. 1.2.1 договору). Додаток №2 - найменування робіт, граничний термін виконання робіт, строки та порядок оплати робіт, максимальну суму договору, строк дії договору, строк надання акту приймання-передачі робіт, відповідальність (п. 1.2.2 договору). Додаток №3 - договірна ціна з локальним кошторисом (та відомостями ресурсів) або сукупність договірних цін з локальними кошторисами (та відомостями ресурсів). Надалі по тексту відповідно договірна ціна та локальний кошторис (п. 1.2.3 договору). Додаток №4 - графік виконання робіт (п. 1.2.4 договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 1 ст. 843 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 843 Цивільного кодексу України ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість робіт, що є предметом цього договору вказується у додатку №2 до цього договору.

Пунктом 4 додатку №2 до договору встановлено, що загальна вартість робіт згідно умов договору не може перевищувати 8 000 000 грн (вісім мільйонів гривень) в т.ч. ПДВ 1 333 333,33 грн

Відповідно до п. 2.3 договору фактична загальна вартість робіт за цим договором визначається сторонами на підставі підписаних актів виконаних робіт та не може перевищувати вартість робіт визначену договірною ціною додаток №3 до цього договору.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що договірна ціна робіт відповідає рівню звичайних цін, відповідно до положень чинного законодавства. У вартість робіт згідно з даним договором, входить вартість матеріалів поставки позивача, обумовлених в технічному завданні та договірній ціні, а також доставка позивачем в зону монтажу матеріалів та конструкцій, які надає відповідач, з приоб`єктного складу відповідача, який знаходиться на території майданчика виконання робіт (надалі по тексту - майданчика) у разі домовленості сторін про використання матеріалів та конструкцій відповідача.

Згідно з п. 2.5.1 договору вартість робіт по договору, в т.ч. матеріалів, необхідних для їх виконання, може бути змінена лише за згодою сторін, шляхом укладання додаткових угод до даного договору, у разі необхідності виконання додаткових робіт, які не були враховані при укладенні цього договору, в т.ч. у разі внесення змін в технічне завдання.

Відповідно до п. 2.9 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі акту передачі-приймання виконаних робіт, актів виконаних робіт (по формі договірної ціни або формі №КБ-2в з додатком підсумкової відомості ресурсів), розрахунків загальновиробничих та супутніх витрат, калькуляції на експлуатацію машин та механізмів, накладних на придбання матеріалів поставки позивача, форми №М-29 «цільове використання матеріалів поставки відповідача» або відповідного аналогу (у разі надання таких матеріалів позивачу від відповідача), довідок про вартість виконаних робіт, в т.ч. по формі №КБ-3, по кожному етапу робіт (надалі все разом по тексту - акти передачі-приймання виконаних робіт).

01 червня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору підряду №07/09/2018 від 07.09.2018 (далі - додаткова угода №1).

Згідно з п. 2 додаткової угоди №1 вартість робіт, згідно даної угоди, узгоджена сторонами в договірній ціні та локальному кошторисі (додаток №1) та складає - 1 200 000,00 грн (один мільйон двісті тисяч гривень 00 коп.) в т.ч. ПДВ / без ПДВ. Відповідно пункт 4 додатку 2 договору викласти в наступній редакції: « 4. Загальна вартість робіт даного договору не перевищує 9 200 000,00 (дев`ять мільйонів двісті тисяч грн 00 коп.) грн в тому числі ПДВ».

Також між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до договору підряду №07/09/2018 від 07.09.2018 (далі - додаткова угода №2).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №2 вартість робіт, згідно даної угоди, узгоджена сторонами в договірній ціні та локальному кошторисі (додаток №1) та складає - 100 000,00 грн (сто тисяч гривень. 00 коп.) в т.ч. ПДВ. Відповідно пункт 4 додатку 2 договору викласти в наступній редакції: « 4. Загальна вартість робіт даного договору не перевищує 9 300 000,00 грн (дев`ять мільйонів триста тисяч грн 00 коп.) в тому числі ПДВ».

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Пунктом 2 додатку №2 до договору встановлено, що граничний термін виконання робіт протягом 30 (тридцять) календарних днів з моменту передачі позивачу проектної документації та підписання сторонами акту приймання-передачі будівельного майданчика для виконання робіт.

Згідно з п. 3 додаткової угоди №1 та №2 терміни (строки) виконання робіт - протягом 5 календарних днів з моменту передачі позивачу проектної документації та підписання сторонами акту приймання-передачі будівельного майданчика для виконання робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до п. 5.1 договору позивач приступає до виконання робіт з моменту підписання даного договору, якщо інше не зазначено у графіку виконання робіт (додаток №4 до договору), а також зобов`язується виконати роботи у строки передбачені договором.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що передача виконаного обсягу робіт (їх частини) здійснюється з супровідними документами позивача. За результатами виконання робіт позивач протягом строку передбаченого додатком №1 до цього договору, подає відповідачу акт приймання - передачі виконаних робіт та виконавчу документацію (акти прихованих робіт, робочі креслення, протоколи вимірювань, протоколи ущільнення ґрунту (у разі виконання земляних робіт), протоколи якості з`єднувальних конструкцій та ін.), затверджену уповноваженим представником позивача. Акти, у разі приймання виконаних робіт відповідачем, повинні бути підписані останнім протягом строку передбаченого додатком №2 до цього договору.

Судом встановлено, що позивач виконав роботи в повному обсязі, а відповідач їх прийняв, на загальну суму 9 265 635,40 грн, що підтверджується підписаними актами приймання виконаних будівельних робіт:

- №1 за 10 жовтня 2018 року на суму 501 954,00 грн;

- №2 за 17 жовтня 2018 року на суму 925 180,80 грн;

- №3 за 24 жовтня 2018 року на суму 740 652,00 грн;

- №4 за 01 листопада 2018 року на суму 443 818,80 грн;

- №5 за 07 листопада 2018 року на суму 653 941,20 грн;

- №6 за 14 листопада 2018 року на суму 602 758,80 грн;

- №7 за 19 листопада 2018 року на суму 474 728,40 грн;

- №8 за 28 листопада 2018 року на суму 827 338,80 грн;

- №9 за 28 листопада 2018 року на суму 49 488,00 грн;

- №10 за грудень 2018 року на суму 766 954,80 грн;

- №11 за 13 грудня 2018 року на суму 71 958,00 грн;

- №12 за 26 березня 2019 року на суму 886 887,70 грн;

- №13 за 26 березня 2019 року на суму 64 799,90 грн;

- №14 за 20 травня 2019 року на суму 126 890,40 грн;

- №15 за 20 травня 2019 року на суму 253 783,20 грн;

- №15/1 за 27 травня 2019 року на суму 211 485,60 грн;

- №16 за 23 травня 2019 року на суму 200 911,20 грн;

- №17 за 28 травня 2019 року на суму 15 600,00 грн;

- №18 за 29 травня 2019 року на суму 211 485,60 грн;

- №20 за 05 червня 2019 року на суму 158 612,40 грн;

- №21 за 05 червня 2019 року на суму 34 576,60 грн;

- №22 за 10 червня 2019 року на суму 249 921,87 грн;

- №23 за 24 червня 2019 року на суму 59 503,20 грн;

- №24 за 24 червня 2019 року на суму 344 048,40 грн;

- №25 за 24 червня 2019 року на суму 201 748,80 грн;

- №26 за 24 червня 2019 року на суму 23 784,00 грн;

- №27 за 20 листопада 2019 року на суму 110 914,53 грн;

- №28 за 20 листопада 2019 року на суму 51 908,40 грн, а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, копії яких долучені до матеріалів справи.

Крім цього, до матеріалів справи долучені податкові накладні, на загальну суму 9 265 634,81 грн, а саме: №45 від 26.09.2018 року, на суму 2 144 175,84 грн, №46 від 24.10.2018 року, на суму 351 367,81 грн, №47 від 22.10.2018 року, на суму 351 367,81 грн, №48 від 24.10.2018 року, на суму 237 697,34 грн, №50 від 29.10.2018 року, на суму 58 561,30 грн, №53 від 05.11.2018 року, на суму 819 369,32 грн, №54 від 19.11.2018 року, на суму 470 043,34 грн, №55 від 21.11.2018 року, на суму 341 917,88 грн, №57 від 28.11.2018 року, на суму 278 219,84 грн, №58 від 19.12.2018 року, на суму 135 326,89 грн, №1 від 14.01.2019 року, на суму 458 853,64 грн, №2 від 16.01.2019 року, на суму 206 633,92 грн, №3 від 21.01.2019 року, на суму 22 554,48 грн, №10 від 04.02.2019 року, на суму 110 914,60 грн, №7 від 11.02.2019 року, на суму 3 759,08 грн, №11 від 26.03.2019 року, на суму 951 687,60 грн, №15 від 20.05.2019 року, на суму 124 954,28 грн, №20 від 23.05.2019 року, на суму 200 911,70 грн, №21 від 27.05.2019 року, на суму 236 451,00 грн, №22 від 28.05.2019 року, на суму 15 600,00 грн, №23 від 29.05.2019 року, на суму 184 590,00 грн, №24 від 05.06.2019 року, на суму 176 238,00 грн, №25 від 10.06.2019 року, на суму 132 177,00 грн, №29 від 24.06.2019 року, на суму 1 089 439,20 грн, №52 від 20.11.2019 року, на суму 110 914,54 грн, №53 від 20.11.2019 року, на суму 51 908,40 грн, а також квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 2.9 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі акту передачі-приймання виконаних робіт, актів виконаних робіт (по формі договірної ціни або формі №КБ-2в з додатком підсумкової відомості ресурсів), розрахунків загальновиробничих та супутніх витрат, калькуляції на експлуатацію машин та механізмів, накладних на придбання матеріалів поставки позивача, форми №М-29 «цільове використання матеріалів поставки відповідача» або відповідного аналогу (у разі надання таких матеріалів позивачу від відповідача), довідок про вартість виконаних робіт, в т.ч. по формі №КБ-3, по кожному етапу робіт (надалі все разом по тексту - акти передачі-приймання виконаних робіт).

Згідно з п. 3 додатку №2 до договору, відповідно до умов договору відповідач здійснює оплату робіт шляхом перерахування на поточний банківський рахунок позивача у наступному порядку:

- авансового платежу в розмірі 30% від вартості замовлених робіт протягом 5 банківських днів з дати підписання Договору (в т.ч. додатків до нього) та виставлення відповідного рахунку;

- платежу у розмірі 60% від вартості виконаних робіт не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт згідно умов договору;

- остаточного платежу в розмірі 10% від вартості виконаних робіт, не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами без зауважень акту приймання-передачі, але у будь-якому випад після досягнення змонтованим обладнанням показників потужності передбачених технічним завданням протягом 240 годин безперебійної роботи, про що сторонами складається відповідний двосторонній акт. Усі платежі здійснюються з урахування договору. Платіжним днем відповідача є вівторок.

Судом встановлено, що відповідач роботи, виконані позивачем, оплатив частково, а саме в сумі 8 940 924,38 грн, що підтверджується платіжними дорученнями та актом звірки взаємних розрахунків за період з 26.09.2018 року по 01.11.2020 року, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти боргу перед позивачем, зазначаючи, що позивач порушив умови договору та не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим у відповідача не виник обов`язок сплатити грошові кошти в сумі 358 603,24 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 875 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, договір підряду за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого обумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У цих правовідносинах обов`язку підрядника виконати роботи кореспондує обов`язок замовника оплатити виконані роботи.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у ЄРПН протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання, а обов`язок відповідача щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт не може ставитись у залежність від оформлення (неоформлення) податкових накладних позивачем.

Твердження апелянта на те, що суд першої інстанції не зауважив на наявність в укладеному між сторонами додатку №1 до Договору підряду пункту 5.2. відкладальної умови з оплати за виконані роботи є неспроможними.

Відповідно до частини 1 ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Обставина, щодо якої не відомо, настане вона чи ні, у цивільному праві має відповідати таким критеріям:

- немає бути неминучою;

- не повинна залежати від волі сторін або однієї із сторін;

- вірогідно станеться у майбутньому.

Лише наявність усіх сукупних ознак означає, що угода укладена з відкладальною умовою.

Утім, обставина, зазначена сторонами у пункті 5.2. додатку №1 до Договору підряду, критеріям не відповідає. Тож замовник робіт, який прийняв виконанні підрядником роботи, зобов`язаний їх оплатити у розмірі та строки узгодженні сторонами у договорі, відмова замовника від оплати є цивільним правопорушенням прав, наслідки якого визначені договором і законом.

Крім того, судом першої інстанції перевірено правильність нарахування позивачем розміру штрафу, 3% річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції та встановлено, що заявлені до стягнення суми підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта, що заявлені позивачем до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та недоведеними належним чином, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну допомогу відбувається в наступній послідовності:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України);

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 жовтня 2020 року між фізичною особою - підприємцем Чорним Дмитром Георгійовичем (далі - клієнт) та адвокатським бюро "Коваленко та партнери" (далі - бюро) був укладений договір №0710/1 про надання правової (правничої) допомоги (далі - договір), відповідно до умов якого клієнт доручав, а бюро взяло на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Частиною 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У якості доказів надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. адвокатом Коваленко Д.П. до матеріалів справи долучені: копія договору №0710/1 про надання правової (правничої) допомоги від 07.10.2020 року; копія рахунку на оплату №1112/1 від 11 грудня 2020 року, на суму 20 000,00 грн.; копія акту надання послуг №1/1101 від 11 січня 2021 року, на суму 20 000,00 грн.; копія платіжного доручення №1074 від 24.12.2020 року, на суму 10 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 року).

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів" від 27.10.1993 року).

Згідно з ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, не дотримано вимог стосовно співмірності із складністю виконаної роботи, її обсягом та часом, витраченим на їх виконання.

Відповідачем клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу заявлено не було, а розмір заявлених позивачем витрат є розумним та виправданим, враховуючи обставини цієї справи, її складність, обсяг наданої адвокатом позивачу правової допомоги.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, колегія суддів вважає законним висновок суду першої інстанції з приводу того, що заявлена до стягнення сума заборгованості та судових витрат підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження сплати позивачу зазначеної суми або обґрунтованих заперечень щодо розміру витрат позивача на правничу правову допомогу, а відтак, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця Чорного Дмитра Георгійовича до приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" в особі філії приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" "Перспектив" про стягнення заборгованості в сумі 353 884,39 грн та судових витрат, що складають 5 816,66 грн судового збору та 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 911/236/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 911/236/21 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/236/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.11.2021.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко