ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/1975/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Борисюк В.В., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом ZLOTA TRADING Ing до Товариства з обмеженою відповідальністю Екосвітс про стягнення 33494,94 дол.США

за участю представників сторін:

від позивача: Сергійчук Ю.В. (ордер серії ВХ № 1013971 від 02.07.2021);

від відповідача: не прибув

06.07.2021 до Господарського суду Київської області надійшов позов ZLOTA TRADING Ing (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Екосвітс (далі відповідач) про стягнення 33494,94 дол.США.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за контрактом № 1 на поставку товару від 16.01.2018 щодо поставки товару у встановлений строк на всю суму здійснених позивачем оплат, у зв`язку з чим у відповідача утворився борг у розмір переплати 33494,94 дол.США.

Ухвалою від 08.07.2021 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву ZLOTA TRADING Ing без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог п. 2 ч. 3 ст. 162, ч. 5 ст. 164, 174 ГПК України, надавши 10 днів з дня вручення ухвали суду на усунення недоліків.

16.07.2021 до суду від ZLOTA TRADING Ing надійшла заява б/н від 14.07.2021 на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 08.07.2021 по страві № 911/1975/21.

Ухвалою від 02.08.2021 Господарський суд Київської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив справу до підготовчого засідання на 07.09.2021 о 15:40, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 8 ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія відповідної ухвали отримана позивачем 06.08.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 565.

При цьому, поштове відправлення № 140, у якому направлено відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у даній справі, повернуто з довідкою відділення зв`язку, у якій причиною повернення вказано: «за закінченням терміну зберігання».

Водночас, поштове відправлення направлено за адресою відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

В силу п.4 ч.6ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Також, судом враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 911/1975/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

30.08.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 30.08.2021 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 31.08.2021 суд задовольнив клопотання представника ZLOTA TRADING № б/н від 30.08.2021 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 07.09.2021 Господарський суд Київської області продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів; відклав підготовче засідання на 05.10.2021; продовжив відповідачу строк для подання відзиву до 20.09.2021 (включно); встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив до 30.09.2021 (включно); встановив відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив до 05.10.2021 (включно).

22.09.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 22.09.2021 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 23.09.2021 судом задоволено клопотання представника ZLOTA TRADING б/н від 22.09.2021 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

05.10.2021 протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 02.11.2021 о 14:20.

25.10.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 25.10.2021 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 26.10.2021 суд задовольнив клопотання представника ZLOTA TRADING № б/н від 25.10.2021 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

В судове засідання 02.11.2021 з`явився представник позивача. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не прибув.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як встановлено судом, після відкриття провадження у цій справі відповідач змінив своє місцезнаходження, яким згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: Україна, 01021, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 14 А.

Згідно з ч. 2 ст. 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки відповідач змінив своє місцезнаходження в процесі розгляду справи (після відкриття провадження у справі), справа розглядається Господарським судом Київської області.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Екосвітс (продавець) та ZLOTA TRADING Ing (покупець) укладено контракт № 1 на поставку товару.

У відповідності до п. 1.1 контракту, продавець передає у власність покупцю за плату товар в асортименті і кількості у відповідності до інвойсів до даного контракту, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 1.2 контракту сторонами погоджено, що повне найменування товару, його опис та характеристики, кількість товару і ін. містяться в специфікаціях по даному договору, поставляється товарними партіями, розмір яких визначається в кожному конкретному випадку у відповідності з погодженою сторонами заявкою.

Як передбачено п. 2.1 контракту, вид, кількість, ціна та вартість товару узгоджуються між продавцем та покупцем і фіксуються в інвойсі з зазначенням номеру і дати контракту і реквізитів продавця та покупця, котрі оформляються на кожну окрему поставку і являються невід`ємною частиною даного контракту.

Згідно п. 3.4 договору, якщо товар не поставлений покупцю протягом 20 днів після оплати товару, згідно даного контракту продавець зобов`язується повернути гроші за непоставлений товар покупцю.

Ціна за товар встановлюється в американських доларах США та включає вартість упаковки, маркування (у відповідності до умов контракту) і відповідає інвойсам, які є невід`ємною частиною даного контракту (п. 4.1 контракту).

Відповідно до п. 5.2 контракту, відпуск товару проводиться протягом 15 банківських днів з моменту зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця за наявності транспорту покупця.

Термін дії данного контракту до 31 грудня 2025 року (п. 10.4 контракту).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов контракту, з метою виконання взятих на себе зобов`язань, позивачем перераховану відповідачу в рахунок попередньої оплати за поставку товару 89653,12 дол. США (25.04.2018 6240 дол. США, 11.06.2020 8001,84 дол. США, 08.09.2020 13899.20 дол. США, 23.10.2020 11512,08 дол. США,05.04.2021 50000,00 дол. США), що підтверджується копіями інвойсів та банківських виписок.

Суд констатує, що після зарахування покупцем на рахунок продавця попередньої оплати за товар, у останнього виник кореспондуючий обов`язок здійснити його поставку в асортименті, кількості та на умовах, обумовлених між сторонами.

В свою чергу відповідачем відвантажено товар на загальну суму 53158,18 дол. США наступними партіями: 12.11.2018 на суму 6240 дол. США, 24.09.2020 на суму 8001,84 дол. США, 30.12.2020 на суму 1102,38 дол. США, 28.01.2021 на суму 9769,12 дол. США, 01.04.2021 на суму 11472,96 дол. США, 09.06.2021 на суму 19571,88 дол. США, що підтверджується копіями митних декларацій форми МД-2 та міжнародними товарно-транспортними накладними CMR.

Судом встановлено та позивачем підтверджено, що всупереч умовам контракту, продавець свої зобов`язання щодо поставки товару на суму 33494,94 дол.США у строки, обумовлені контрактом, не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед покупцем.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторонами фактично змінено загальне правило щодо оплати товару після передачі і, за взаємною згодою, визначено у договорі, що оплата передує поставці, тобто поставка здійснюється на умовах передплати.

Як визначено ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи, не надано суду доказів поставки оплаченого позивачем товару, хоча строк його поставки, визначений умовами контракту, сплив або повернення попередньої оплати, суд вважає вимоги позивача про стягнення 33494,94 дол.США обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, судом враховано, що відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Положення чинного законодавства хоча і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому належним виконанням зобов`язання з боку боржника є сплата коштів у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України (постанова Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то у постанові від 04.07.2018 р. у справі №14-134цс18 Великою Палатою Верховного Суду була висловлена правова позиція про те, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Відповідно до п. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно змісту якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 13758,43 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ZLOTA TRADING Ing до Товариства з обмеженою відповідальністю Екосвітс про стягнення 33494,94 доларів США задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Екосвітс (01021, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 14 А, ) на користь ZLOTA TRADING Ing (249 58th Street, Brooklyn, New York, USA 11220, P/S #) 33494,94 доларів США (тридцять три тисячі чотириста дев`яносто чотири долари дев`яносто чотири центи) та 13758,43 грн (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень сорок три коп) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст складено 04.11.2021.

Суддя В.М. Антонова