УХВАЛА

м. Київ

03.11.2021Справа № 810/1643/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна,12-Г)

до Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" Мельник Дмитро Сергійович (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Матросова, 11)

Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (01054, місто Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 17/52)

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46А)

про визнання протиправним та скасування рішення

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - позивач, ПАТ "Державний ощадний банк України") звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" Мельника Дмитра Сергійовича (далі - відповідач, держреєстратор Мельник Д.С.), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" Мельника Дмитра Сергійовича від 28.12.2016 про внесення запису № 18368404 від 27.12.2016 про іпотеку нерухомого майна: рибного ярмарку та комплексу по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ "Логістік центр "Скандинавія", розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р- н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а (відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: адміністративний комплекс, літера А, загальною площею 1237,2 кв. м, рибний ярмарок, літера Б, загальною площею 2983 кв. м, комплекс по зберіганню продуктів харчування, літера В, загальною площею 16522,2 кв. м, насосна підстанція, літера Г, загальною площею 37,5 кв. м, механічна майстерня, літера Д, загальною площею 128,7 кв. м), внесеного на підставі дублікату договору іпотеки № 1881 від 07.11.2016, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика".

В обґрунтування своєї правової позиції позивач вказує, що на момент прийняття оскаржуваного рішення наявним був запис про іпотеку № 10132276 з відміткою про припинення, внесений на підставі договору іпотеки від 31.05.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2614, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика".

На думку позивача, оскаржуване рішення порушує права Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", як іпотекодержателя спірного об`єкту нерухомості, зазначене рішення відповідача не можна вважати законним, прийнятим відповідно до порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, у зв`язку з чим АТ "Ощадбанк" вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року справу №810/1643/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23 серпня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року закрито провадження справі №810/1643/17 з підстав, визначених у пункті 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спір у даній справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021 суд задовольнив заяву представника Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" Карпінського С.В. про направлення справи за встановленою юрисдикцією та передав справу №810/1643/17 до Господарського суду міста Києва.

27.04.2021 матеріали справи №810/1643/17 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу №810/1643/17 передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 26.05.2021.

17.05.2021 до канцелярії суду надійшло повідомлення Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово", у якому останнє повідомило, що державний реєстратор Мельник Д.С. був звільнений з КП КОР "Готово" 31.07.2017 за угодою сторін, тому передати йому дану ухвалу не вважається за можливе.

У судовому засіданні 26.05.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 09.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 суд витребував у Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття рішення №3239922 від 28.12.2016 про внесення запису №18368404 від 27.12.2016, та інформацію про наявність вказаного запису станом на момент винесення даної ухвали.

22.06.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов лист Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" на виконання вимог ухвали суду про витребування документів.

У судовому засіданні 30.06.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 28.07.2021 за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні 28.07.2021 суд на місці ухвалив відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України та керуючись принципом розумності строків у відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини відкласти підготовче засідання на 11.08.2021 за клопотанням представника позивача.

03.08.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача Публічне акціонерне товариство "Златобанк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Публічне акціонерне товариство "Златобанк", підготовче засідання відкладено на 15.09.2021.

У судовому засіданні 15.09.2021 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті у судовому засіданні 29.09.2021.

29.09.2021 загальним відділом діловодства суду зареєстроване клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Біпродукт» про вступ в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідачів.

У судовому засіданні 29.09.2021 судом заслухано думку представників позивача та третьої особи, відкладено розгляд клопотання ТОВ «Біпродукт» до наступного судового засідання та надано час учасникам процесу для ознайомлення з клопотанням, розгляд справи відкладено на 20.10.2021.

У судовому засіданні 20.10.2021 судом залишено без розгляду заяву ТОВ «Біпродукт» про вступ в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідачів в порядку ч. 2 ст. 207 ГПК України та за клопотанням представника позивача відкладено розгляд справи на 27.10.2021.

20.10.2021 через загальний відділ діловодства суду ТОВ «Біпродукт» подав заяву про заміну відповідача її правонаступником.

27.10.2021 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заперечення на заяву ТОВ «Біпродукт» про аміну відповідача її правонаступником.

У судовому засіданні 27.10.2021 суд заслухав доводи заявника та представників відповідача, щодо заяви про заміну відповідача, та на місці ухвалив відкласти вирішення заяви ТОВ «Біпродукт» до наступного судового засідання, відкласти розгляд справи на 03.11.2021.

У судовому засіданні суд заслухав думку учасників стосовно заяви ТОВ «Біпродукт» про заміну відповідача правонаступником, дослідів заяву та додані до неї матеріали й прийшов до висновку про необхідність його часткового задоволення з огляду на таке.

Так, згідно із ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Виходячи зі змісту наведеної норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу.

В даному випадку, спір у даній справі стосується оскарження рішення Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" Мельника Дмитра Сергійовича від 28.12.2016 про внесення запису за №18368404 від 27.12.2016 про іпотеку нерухомого майна: рибного ярмарку та комплексу по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ "Логістік центр "Скандинавія", розташованого за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р- н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46а (відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: адміністративний комплекс, літера А, загальною площею 1237,2 кв.м, рибний ярмарок, літера Б, загальною площею 2983 кв.м, комплекс по зберіганню продуктів харчування, літера В, загальною площею 16522,2 кв.м, насосна підстанція, літера Г, загальною площею 37,5 кв.м, механічна майстерня, літера Д, загальною площею 128,7 кв.м), внесеного на підставі дублікату договору іпотеки №1881 від 07.11.2016, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика".

Тобто, відносини з яких виник спір у даній справі стосуються перебігу іпотеки, яка виникла на підставі договору іпотеки від 31.05.2012, укладеного між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №2614 (далі - "Договір іпотеки"), адже однією із підстав звернення з таким позовом визначено припинення такого правочину на момент вчинення оскаржуваного запису.

В той же час, слідуючи принципу неможливості існування іпотеки без основного зобов`язання, закріпленому в положеннях Закону України "Про іпотеку", слід констатувати, що спірні правовідносини безпосередньо стосуються перебігу кредитних правовідносин, в забезпечення виконання яких і було укладено Договір іпотеки, адже за відсутності таких відносин і не можуть існувати іпотечні правовідносини.

Відтак, визначаючи особу відповідача за вимогою про скасування запису про іпотеку, підстави звернення з якою обґрунтовані припиненням правовідносин іпотеки, слід виходити саме із суб`єктного складу кредитних правовідносин, тобто, особи кредитора в основному зобов`язанні, виконання якого і забезпечено такою іпотекою.

Отже, особа відповідача в межах даного спору прямо пропорційно відповідає особі, в якої наявний матеріально-правовий інтерес до існування іпотеки за Договором іпотеки в силу існування у неї статусу кредитора в основному зобов`язанні, адже правомочності іпотекодержателя не можуть існувати за відсутності у відповідної особи прав кредитора в забезпеченому такою іпотекою зобов`язанні.

Із змісту Договору іпотеки вбачається, що він був укладений не лише в забезпечення виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором №153/10-KL від 29.10.2010, укладеного між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", а й ще за двома іншими кредитними договорами: №123/12-KLMV від 30.05.2012, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Пашківочка"; №110/12-KL від 12.05.2012, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Пашківка".

Тобто, відповідачем/відповідачами за вимогою про скасування запису в Державному реєстрі прав про іпотеку, підстави звернення з якою обґрунтовані в т.ч. посиланнями на припинення таких правовідносин, мають бути кредитор/кредитори за зобов`язаннями, що виникли з наведених кредитних договорів, в забезпечення виконання зобов`язань за якими укладено Договір іпотеки, що і підтверджується визначенням при зверненні з даним позовом до суду відповідачем ПАТ "Златобанк", виходячи з відсутності будь-яких доказів того, що на той момент права кредиторів за вказаними кредитними договорами могли належати іншим особам.

В той же час, наведене не нівелює можливість виникнення за час розгляду відповідного спору обставин, за яких в силу визначених законодавством підстав особа кредитора може змінитися, що в свою чергу і породжує процесуальне правонаступництво у спірних правовідносинах, яке є правовою підставою для заміни відповідного учасника його правонаступником.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи доводи, наведені у поданій ТОВ "Біпродукт" заяві і наданих позивачем запереченнях, суд дійшов висновку про наявність в межах спірних правовідносин обставин часткового правонаступництва відповідача-2, що полягає в наступному.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Як вбачається із наявного в матеріалах справи рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 внаслідок невиконання ТОВ "ТЛК "Арктика" взятих на себе за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 зобов`язань перед АТ "Златобанк" останнім було ініційовано судовий спір про звернення стягнення на предмет застави за договором застави №3 від 06.06.2011 в рахунок погашення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого позовні вимоги ПАТ "Златобанк" до ТОВ "Біпродукт" були задоволені повністю та в рахунок погашення заборгованості ТОВ "ТЛК "Арктика" за кредитним договором №153/10-KL від 29.10.2010, яка складалася з: заборгованості за основним боргом (кредитом в доларах США) в сумі 7 717 286,23 доларів США; заборгованості за процентами в сумі 163 915,41 доларів США; заборгованості по сплаті пені в сумі 132 610,62 грн.; штрафу за неналежне виконання зобов`язань в сумі 5 000,00 грн., звернуто стягнення на предмет застави, що належить ТОВ "Біпродукт", а саме: частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика" в розмірі 500 000,00 грн., що відповідає 25% статутного капіталу товариства, ринкова вартість якої становить 45 567 680,00 грн., шляхом визнання права власності ПАТ "Златобанк" на частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика" в розмірі 500 000,00 грн., що відповідає 25% статутного капіталу товариства.

Тобто, як підтверджується матеріалами справи виконання зобов`язань ТОВ "ТЛК "Арктика" перед ПАТ "Златобанк" за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 було забезпечено як іпотекою згідно Договору іпотеки, так і заставою згідно договору застави №3 від 06.06.2011, на предмет якої банком за власною волею і було звернуто стягнення з метою задоволення своїх вимог.

При цьому, із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що наведене судове рішення було фактично виконано з внесенням змін до відомостей в такому реєстрі про ТОВ "ТЛК "Арктика" щодо кола його учасників шляхом включення до їх складу ПАТ "Златобанк" замість ТОВ "Біпродукт", що мало місце 16.07.2018.

Оцінюючи наслідки наведеного суд відзначає наступне.

По-перше, в силу приписів ст.ст. 528, 598 Цивільного кодексу України зобов`язання ТОВ "ТЛК "Арктика" перед ПАТ "Златобанк" за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 на суму 45 567 680,00 грн припинилися за рахунок майна ТОВ "Біпродукт" в порядку звернення стягнення на предмет застави, що в свою чергу, у відповідності до приписів ст.ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України, зумовило перехід до ТОВ "Біпродукт" прав вимоги, які мало ПАТ "Златобанк" до ТОВ "ТЛК "Арктика" за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 в межах такої суми.

По-друге, відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (в редакції, діючій станом на 16.07.2018) у разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження відповідне зобов`язання, забезпечене обтяженням, вважається повністю виконаним і обтяжувач не вправі пред`являти боржнику інші вимоги у зв`язку з виконанням цього зобов`язання.

Тобто, в силу приписів ст. 598 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (в редакції, діючій станом на 16.07.2018) зобов`язання ТОВ "ТЛК "Арктика" перед ПАТ "Златобанк" за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 в іншій частині існуючих станом на 16.07.2018 обсягів зобов`язань, за вирахуванням суми у розмірі 45 567 680,00 грн., припинилися в силу набуття ПАТ "Златобанк" права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика".

Наведене свідчить про вибуття ПАТ "Златобанк" із кредитних відносин з ТОВ "ТЛК "Арктика" за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010, в той час як учасником таких відносин в статусі кредитора та в обсягах виконаного за рахунок свого майна зобов`язань останнього (у розмірі 45 567 680,00 грн) стало ТОВ "Біпродукт".

Отже, до ТОВ "Біпродукт" в межах виконаних ним обсягів зобов`язань за кредитним договором №153/10-KL від 29.10.2010 перейшли всі права кредитора, в т.ч. тих, що пов`язані із забезпеченнями його виконання, адже ПАТ "Златобанк" вибуло із таких відносин.

Посилання позивача на те, що норму ч. 4 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" слід трактувати таким чином, що внаслідок звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання за кредитором права власності на нього останній не втрачає права вимоги до боржника щодо одержання задоволення порушеного основного зобов`язання за рахунок іншого виду забезпечення, оскільки в розумінні положень такої норми недійсними є наступні вимоги кредитора до боржника, які залишились невиконаними та виходять за межі інших видів забезпечення основного зобов`язання цим боржником, які ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 14.01.2020 у справі №908/1506/17, судом відхиляються з огляду на наступне.

Викладена в наведеній постанові Верховного Суду правова позиція була сформована саме за наслідком застосування приписів ст. 36 Закону України "Про іпотеки" при вирішенні спору щодо дійсності вимог кредитора до боржника та поручителів після одночасного звернення ним стягнення на предмети іпотеки та застави в позасудовому порядку.

В той же час, в межах спірних правовідносин не має місце одночасне звернення на предмет іпотеки, а банком в даному випадку за власною волею було ініційовано саме судовий порядок задоволення своїх вимог до боржника виключно за рахунок предмету застави, що свідчить про неможливість застосування приписів ст. 36 Закону України "Про іпотеки" та відмінність перебігу правовідносин, з яких виник спір у даній справі та справі №908/1506/17, що виключає можливість врахування наведеного правового висновку в межах даного спору.

При цьому, той факт, що у випадку вибору такого способу задоволення своїх вимог як звернення стягнення на предмет застави шляхом набуття його у власність на підставі рішення суду забезпечене зобов`язання безумовно вважається повністю виконаним з виконанням відповідного рішення на користь кредитора (заставодержателя) підтверджується і самим законодавцем, яким Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення залучення інвестицій та запровадження нових фінансових інструментів", що набрав чинності 16.08.2020, було внесено зміни до ч. 4 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" шляхом встановлення умови настання передбачених нею наслідків у вигляді повного виконання забезпеченого зобов`язання - якщо договором не передбачена вартість предмета забезпечувального обтяження (або порядок її визначення) для цілей звернення стягнення.

Тобто, з 16.08.2020 законодавцем було встановлено умову настання передбачених ч. 4 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" наслідків звернення стягнення заставодержателем на предмет застави шляхом набуття його у свою власність, чим фактично підтверджено їх безумовність до внесення таких змін.

Отже, враховуючи, що в силу приписів ст. 58 Конституції України закон та інші нормативно-правові акти не мають законної сили, а матеріалами справи підтверджується, що набуття ПАТ "Златобанк" права власності на предмет застави згідно договору застави №3 від 06.06.2011 в рахунок погашення вимог до ТОВ "ТЛК "Арктика" за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 мало місце 16.07.2018 (день фактичного виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 шляхом внесення відповідних змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ТОВ "ТЛК "Арктика" в частині складу його учасників), то і положення ч. 4 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" застосовуються судом до спірних правовідносин в редакцій, чинній на вказаний момент (тобто, положення, які не передбачали жодних умов настання відповідних наслідків у вигляді повного виконання забезпечених вимог предметом застави).

З огляду на викладене вбачається, що відбулась фактична заміна заінтересованої особи у відносинах, пов`язаних із питанням законності запису про іпотеку, яка виникла згідно договору іпотеки від 31.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №2614, в частині забезпечення таким записом інтересів кредитора за кредитним договором №153/10-KL від 29.10.2010, адже ПАТ "Златобанк" вибуло з таких відносин, а відповідні інтереси в межах виконаних обсягів зобов`язань за кредитним договором №153/10-KL від 29.10.2010 перейшли до ТОВ "Біпродукт".

Поряд з цим, доказів того, що станом на сьогоднішній день суб`єктний склад учасників кредитних правовідносин, що виникли за кредитними договорами: №123/12-KLMV від 30.05.2012, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Пашківочка"; №110/12-KL від 12.05.2012, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Пашківка", змінився матеріали справи не містять.

Відтак, має місце трансформації за час вирішення даної справи суб`єктного складу спірних правовідносин шляхом набуття матеріально-правового інтересу до предмету спору на рівні із відповідачем - ПАТ "Златобанк", також і іншою особою - ТОВ "Біпродукт", що відбулось в порядку, визначеному ст.ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України, а відтак, і свідчить про наявність факту процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 52 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд відзначає, що чинне законодавство не врегульовує питання процесуального правонаступництва у випадку коли відповідні права та обов`язки у спірних правовідносинах набувають іншою особою на рівні з первісним учасником справи без його вибуття, однак, враховує висловлену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №922/4519/14 правову позицію про те, що у випадках, коли один (первісний) боржник у матеріальному правовідношенні замінюється двома боржниками, суд має замінити такого боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками (основним і субсидіарним боржниками), та застосовуючи яку за аналогією до спірних правовідносин вважає, що існують правові підстав для заміни в силу приписів ст. 52 Господарського процесуального кодексу України відповідача-2 - ПАТ "Златобанк", його правонаступником - ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Біпродукт".

На підставі викладеного та керуючись статтями 52, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про заміну відповідача правонаступником задовольнити частково.

2. Замінити первісного відповідача-2 - Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в порядку правонаступництва на двох відповідачів: Публічне акціонерне товариство "Златобанк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" (04111, м. Київ, вул. Щербакова, 52, прим. 426; ідентифікаційний код 38856866).

Ухвала набирає законної сили 03.11.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин