РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.11.2021Справа № 910/13746/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп»

про стягнення 8 996,20 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» (далі - ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп», відповідач) про стягнення 8 996,20 грн (8 378,70 грн страхового відшкодування, 513,51 грн пені та 103,99 грн 3% річних).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на підставі комплексного договору добровільного страхування транспортного засобу № 06/107-90-001168/20 від 21.01.2020, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.11.2020, виплатив страхове відшкодування, а тому, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1166 Цивільного кодексу України, набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої трапилась ДТП, була застрахована відповідачем - ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп», позивач звернувся до останнього з вимогою відшкодувати здійснену ним страхову виплату, проте відповідачем виплата здійснена не була.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 8 996,20 грн у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13746/21, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції, витребувано у МТСБУ відомості щодо полісу № АР/0924101.

24.09.2021 від МТСБУ через відділ діловодства суду надійшов лист-відповідь з інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 31.08.2021 була отримана позивачем 21.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 013. Вказана ухвала суду також була отримана відповідачем 22.10.2021, що підтверджується інформацією з сайту Укрпошти (поштове відправлення № 011).

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

21.01.2020 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (страховик) та ТОВ «Альтфатер Київ» (страхувальник) був укладений комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/107-90-001168/20 від 21.01.2020 (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2019 року випуску.

04.11.2020 у м. Києві на проспекті В. Лобановського, 4-В, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Учасниками вказаної ДТП був складений та підписаний європротокол (повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду), з якого вбачається, що водій транспортного засобу Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 фактично визнав свою вину у скоєнні зазначеної ДТП.

Суд визнає вищевказаний європротокол, складений учасниками ДТП, як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

З набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", учасникам дорожнього руху було надано право при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються з п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

За приписами ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Як вбачається з європротоколу (повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду) від 04.11.2020, він заповнений обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, наведено інформацію про транспортні засоби, дату, час та місце ДТП, визначені обставини ДТП.

З даного євпропротоколу вбачається, що ДТП сталась внаслідок того, що автомобіль марки Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час паркування скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обставини скоєння ДТП, наведені в європротоколі від 04.11.2020, переконливо свідчать про те, що вказана ДТП трапилась з вини водія автомобіля марки Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 04.11.2020 складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства та є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Встановлюючи вищевикладені фактичні обставини справи, судом була взята до уваги правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 10.07.2018 у справі № 905/2970/16, згідно з якою вирішуючи спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини. Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справи, у тому числі матеріалів слідчих органів, що узгоджується із правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

При цьому не притягнення водіїв до адміністративної (кримінальної) відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами (правова позиція, викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 927/623/18 від 16.04.2019).

Судом встановлено, що 04.11.2020 ТОВ "Альтфатер Київ" в особі директора Бутька М.В. звернулося до позивача з заявою про отримання страхового відшкодування та перерахування на рахунок СТО, згідно з погодженим рахунком.

17.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосаміт на Столичному" виставлено рахунок-фактуру № , відповідно до якого вартість запчастин та робіт по ремонту склала 8 378,70 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивачем 18.11.2020 був складений страховий акт № 82 та розрахунок суми страхового відшкодування до справи № 82, згідно з якими виплаті підлягала грошова сума в розмірі 8 378,70 грн. Зазначена сума у повному обсязі була сплачена позивачем на користь ТОВ "Автосаміт на Столичному" на підставі платіжного доручення № 3Р119907 від 20.11.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи водія ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/924101 з лімітом відповідальності по майну 130 000,00 грн та франшизою 0 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв`язку з укладенням полісу № АР/924101 відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації автомобіля марки Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що за умовами полісу № АО 3731643 розмір франшизи становить 0 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач 17.12.2020 звертався до відповідача з заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, вказана заява отримана повноважним представником відповідача 21.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на наведені приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк виконання відповідачем грошового обов`язку перед позивачем настав 22.03.2021 (враховуючи, що строки обчислення починаються з наступного дня, з дня отримання заяви відповідно до положень статті 253 Цивільного кодексу України), і останній день строку для прийняття рішення про виплату 21.03.2021 - вихідний день (неділя)), відповідно з 23.03.2021 почалось порушення відповідачем 90-денного строку виконання такого грошового зобов`язання перед позивачем.

Доказів прийняття відповідачем рішення про виплату/відмову у виплаті відшкодування по ДТП 04.11.2020 на звернення позивача, у т.ч. у визначені строки, суду не надано.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 513,51 грн пені та 103,99 грн 3% річних, суд зазначає таке.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

При цьому, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Як встановлено судом, відповідно до приписів п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зважаючи на те, що заяву на виплату страхового відшкодування відповідач отримав 21.12.2020, останнім днем строку виплати відповідачем страхового відшкодування було 22.03.2020, оскільки 90-денний строк сплинув 21.03.2021 (неділя) (21.12.2020 + 90 днів).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 20.03.2021 по 17.08.2021, суд встановив, що з огляду на невірне визначення строку виконання зобов`язання та початку прострочення, вказаний розрахунок виконаний невірно.

За перерахунком суду, належною до стягнення з відповідача є пеня у сумі 504,56 грн за період з 23.03.2021 по 17.08.2021 прострочення виконання зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, згідно з якою грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав передбачених цивільним законодавством, зокрема із факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 20.03.2021 по 17.08.2021, з огляду на встановлені неточності розрахунку в частині визначення вірного періоду прострочення, суд встановив, що обґрунтованою є вимога про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 101,92 грн за період з 23.03.2021 по 17.08.2021.

Відповідач належних доказів звільнення від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання не надав, тверджень позивача не спростував.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 8 378,70 грн, пені у розмірі 504,56 грн, та 3% річних у розмірі 101,92 грн. В решті суми вимог судом відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю підстав нарахування.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.86, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 5/13, код 31113488) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, код 24175269) суму страхового відшкодування в розмірі 8 378,70 грн (вісім тисяч триста сімдесят вісім грн 70 коп.), пеню в розмірі 504,56 грн (п`ятсот чотири грн 56 коп.), 3% річних в розмірі 101,92 грн (сто одна грн 92 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 267,22 грн (дві тисячі двісті шістдесят сім грн 22 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.11.2021.

Суддя О.Г. Удалова