ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2938/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси (65062, Одеська обл., м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6) в інтересах Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1, ) про забезпечення позову за вх.№2-1317/21 від 29.10.2021, подану у справі №916/2938/21

за позовом: Т.в.о. заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси (65062, Одеська обл., м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6) в інтересах Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1, )

до відповідачів:

1.Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36, )

2.Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни (65059, Одеська обл., м. Одеса, пр-т Адміральський, буд. 33А, офіс 502)

про скасування рішення, припинення права власності, зобов`язання вчинити певні дії, -

за участю учасників справи:

прокурор Бондаревський О.М.

від позивача: Танасійчук Г.В., в порядку положень про самопредставництво

від відповідача-1: Акименко В.М., адвокат, діє на підставі ордеру

від відповідача-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт» та Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни (індексний номер 45968894 від 12.03.2019), на підставі якого за Приватним підприємством «Чорномор-Ріелт» () зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36;

- припинити право власності Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт» () на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36, шляхом скасування державної реєстрації речового права (реєстраційний номер об`єкта 101);

- зобов`язати Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» () звільнити земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36, шляхом знесення за власний рахунок самочинно побудованої на ній нежитлової будівлі площею 236,2 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О.С. №45968894 від 15.03.2019, яким зареєстроване право власності на нежитлову будівлю площею 236,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 36 за ПП «Чорномор-Ріелт», є незаконним, а запис про право власності підлягає скасуванню, оскільки цим рішенням зареєстрований новий об`єкт будівництва, площа якого збільшена з 48,9 кв.м. до 236,2 кв.м. Проте, як вказує прокурор, у Єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих i будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих i будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів i сертифікатів відсутня реєстрація дозвільної документації щодо проведення будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 36 та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Зазначене, за посиланнями прокурора, свідчить про те, що спірна будівля є об`єктом самочинного будівництва.

Прокурор посилається на те, що державним реєстратором Морозовою О.С. не додержано вимоги п.41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а сама реєстрація проведена без наявності переліку документів, передбаченого зазначеним Порядком, а ПП «Чорномор-Ріелт» виконано будівельні роботи з будівництва спірної будівлі без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено норми містобудівного законодавства. Прокурор вказує, що працівниками Департаменту земельних ресурсів ОМР проведено огляд спірної будівлі, за результатами якого встановлено, що ПП «Чорномор-Ріелт» шляхом самовільного будівництва захопило та використовує земельну ділянку, яка належить територіальній громаді м. Одеси, загальною площею 85,16 кв.м., що підтверджується актом обстеження №21-0021-08 від 11.06.2021. За посиланнями прокурора, площа земельної ділянки, яку ПП «Чорномор-Ріелт» використовує без законних підстав, складає 134,5 кв.м. За посиланнями прокурора, оскільки Одеська міська рада будь-яких рішень щодо передачі земельної ділянки у власність (користування) не приймала, існуюча реєстрація права власності на об`єкт нерухомості порушує права територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій об`єкт розташований. Прокурор зазначає, що вивченням технічного паспорту на зазначений об`єкт нерухомості площею 48,9 кв.м. вiд 21.02.2011, який був побудований з матеріалу цегли та металевого каркасу, та технічного паспорту вiд 26.02.2019 на будівлю площею 236,2 кв.м. встановлено, що має місце на думку прокурора не факт реконструкції, а фактично будівництво нового об`єкту нерухомості, шляхом зведення бетонного фундаменту, стін з газобетону, бетонних сходів та підлоги та улаштуванням другого поверху з розширенням площі забудови за рахунок земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку забудовнику не відводилася. Прокурор вказує, що відповідач здійснив будівництво спірної будівлі без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено норми містобудівного законодавства. За посиланнями прокурора, оскільки спірна будівля не є об`єктом самочинної реконструкції, а є самочинно побудованим новим об`єктом нерухомості, на неї не може розповсюджуватися правовий режим приведення об`єкту у попередній стан, а можливе лише знесення самочинно побудованого майна та звільнення земельної ділянки, на якій воно самочинно побудовано, що безпосередньо передбачено ч.4 ст. 376 ЦК України. Прокурор зазначає, що Одеська міська рада, як власник земельної ділянки, на якій відбулося незаконне будівництво, самостійно заходи щодо поновлення прав територіальної громади не вживає, що є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави у суді відповідно до ст. 53 ГПК України, ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 02.11.2021 о 15:30.

29.10.2021 за вх.№2-1317/21 до суду від Заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах Одеської міської ради надійшла заява про забезпечення позову, в якій прокурор просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 36 (РН об`єкта нерухомого майна 101), власник ПП «Чорномор-Ріелт» (код 33657568).

В обґрунтування поданої заяви прокурор з посиланням на ст. 137 ГПК України також зазначає, що вивченням договору купівлі-продажу №2305 від 17.05.2011, укладеного ПП «Чорномор-Ріелт» з Фірмою «Стенфорд-Інвест», встановлено, що площа нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 36, складала 48,9 кв.м. За посиланнями прокурора, з довідки, виданої 05.03.2019 ПП «Коло друзів» та яка є підставою для реєстрації права власності, вбачається, що у 2019 році нежитлова будівля площею 48,9 кв.м. була знищена пожежею, у зв`язку з чим ПП «Чорномор-Ріелт» відбудувало зазначену нежитлову будівлю. Прокурор посилається на те, що на момент поточної інвентаризації 26.02.2019 загальна площа будівлі складає 236,2 кв.м., основна площа - 173 кв.м. Прокурор вважає, що рішенням державного реєстратора Морозової О.С. №45968894 від 15.03.2019 зареєстрований новий об`єкт будівництва, площа якого збільшена з 48,9 кв.м. до 236,2 кв.м. та який на думку прокурора є об`єктом самочинного будівництва. Як вказує прокурор у поданій заяві про забезпечення позову, відповідач зареєстрував право власності на спірну будівлю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а отже, має можливість у будь-який момент здійснити її відчуження, що унеможливить виконання рішення суду, оскільки, відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України, вимоги щодо знесення об`єкту самочинного будівництва можна заявити лише до особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво та за її рахунок.

Ухвалою суду від 29.10.2021 розгляд заяви Заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах Одеської міської ради за вх.№2-1317/21 від 29.10.2021 призначено 01.11.2021 о 15:00.

01.11.2021 за вх.№28895/21 до суду від відповідача-1 - Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт» надійшли письмові пояснення, в яких заявник посилається на наступне:

- за посиланнями відповідача-1 фактично прокурором у заяві викладені обставини, які стосуються предмету позову т.в.о. заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси, поданого до господарського суду;

- відповідач-1 вказує, що доказів, які свідчать про наявність ризиків відчуження нерухомого майна та відповідних обґрунтувань неможливості виконання судового рішення у даній справі про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову, до суду не надано;

- відповідач-1 посилається на те, що прокурором до суду першої інстанції не надано жодного доказу наміру з боку відповідача здійснити відчуження об`єкту нерухомості, про який йдеться мова, як у позові, так і в заяві про забезпечення позову;

- за посиланнями відповідача-1 припущення прокурора стосовно того, що відповідач здійснить відчуження спростовуються тим, що між сторонами на розгляді Господарського суду Одеської області вже було розглянуто спір (справа №916/1017/20) стосовно того самого предмету і тих самих вимог, що розглядаються у цій справі; за вказаною справою остаточне рішення, яке набрало законної сили, було прийнято 29.04.2021 (Постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 у справі №916/1017/20); з 29.04.2021 відповідач на його думку міг скільки завгодно разів здійснити відчуження об`єкту, але об`єкт який є предметом спору у даній судом справі, є діючим рестораном, в якому працюють працівники відповідача, яким виплачується заробітна плата і перед якими у відповідача є обов`язки.

У судовому засіданні 01.11.2021 прокурор та представник позивача підтримали подану заяву про забезпечення позову, просили суд її задовольнити.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 01.11.2021 просив суд відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову з підстав, викладених у письмових поясненнях.

У судове засідання 01.11.2021 представник відповідача-2 не з`явився.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Суд враховує, що в даному випадку учасники справи не викликались, а повідомлялись судом про час та місце розгляду заяви, їх явка не визнана судом обов`язковою.

Розглянувши заяву Заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах Одеської міської ради про забезпечення позову за вх.№2-1317/21 від 29.10.2021, подану у справі №916/2938/21, господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №272671096 від 31.08.2021, Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» є власником нежитлової будівлі загальною площею 236,2 кв.м. за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36 (номер об`єкта в РПВН: 27488622). Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: р№2305 виданий 17.05.2011, видавник: Бєльтюкова Є.М. приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; довідка, серія та номер: №40.19, виданий 05.03.2019, видавник: ПП «Коло друзів»; звіт, серія та номер: б/н, видавник: ПП «Дельта-Консалтінг»; технічний паспорт, серія та номер: 40.19, виданий 26.02.2019, видавник: ПП «Коло друзів». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45968894 від 15.03.2019, Морозова Ольга Станіславівна, КП «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл.

При зверненні до господарського суду із позовною заявою та заявою про забезпечення позову прокурор посилається на те, що відповідач-1 - Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» самочинно збудував об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю загальною площею 236,2 кв.м. за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36 (номер об`єкта в РПВН: 27488622), без отримання відповідного дозволу та надання земельної ділянки під будівництво, отже, на думку прокурора, об`єкт підлягає знесенню як самочинно збудований на підставі ч.4 ст. 376 ЦК України за рішенням суду, яке може бути виконано виключно відповідачем-1 - Приватним підприємством «Чорномор-Ріелт», яке збудувало цей об`єкт.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд зазначає, що у справі №916/2938/21 прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради як власника земель комунальної власності в межах м. Одеса, вимагаючи захисту права власності територіальної громади м. Одеси на землю у спосіб знесення за рішенням суду самочинно збудованого Приватним підприємством «Чорномор-Ріелт» об`єкта нерухомого майна за відсутності рішення Одеської міської ради про виділення земельної ділянки для цієї мети.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду; забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 11 ст.137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо спір при цьому не вирішується по суті.

Згідно з ч.6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповідності до ч.4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов. Верховний Суд у постанові від 22.07.2019 у справі №914/120/19 зазначив, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Господарський суд вказує, що в даній справі прокурор звернувся в інтересах держави в особі позивача - Одеської міської ради - з позовними вимогами немайнового характеру. Господарський суд вважає, що в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Аналогічна правова позиція викладена судом апеляційної інстанції при розгляді аналогічної справи у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 у справі №916/1017/20.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

За таких обставин, господарський суд вказує, що в даному випадку не підлягає дослідженню питання доведеності обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову; дослідженню підлягає питання, чи призведе невжиття заходів забезпечення позову до істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача - Одеської міської ради.

Господарський суд зазначає, що предметом позову у даній справі є: 1) визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни (індексний номер 45968894 від 12.03.2019), на підставі якого за Приватним підприємством «Чорномор-Ріелт» () зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36; 2) припинення права власності Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт» () на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36, шляхом скасування державної реєстрації речового права (реєстраційний номер об`єкта 101); 3) зобов`язання Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» () звільнити земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36, шляхом знесення за власний рахунок самочинно побудованої на ній нежитлової будівлі площею 236,2 кв.м.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Господарський суд приймає до уваги, що в даному ефективний захист та відновлення прав Одеської міської ради як власника землі виходячи з положень ч.ч. 4,7 ст. 376 ЦК України може забезпечуватись знесенням самочинно збудованого об`єкту саме особою, яка його здійснила, або за її рахунок, у разі, якщо позов буде задоволено судом. Відповідач-1 - Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» як власник об`єкта нерухомого майна в силу цього факту та положень ч.1 ст. 316 ЦК України, ч.1 ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 318 ЦК України у будь-який час може розпорядитись цим майном, зокрема, здійснити його відчуження, після чого можливість знесення відповідачем такого об`єкту за рішенням суду буде втрачена внаслідок набуття права власності на нього наступним набувачем. Аналогічна правова позиція викладена судом апеляційної інстанції при розгляді аналогічної справи у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 у справі №916/1017/20.

Господарський суд вказує, що арешт майна - це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна та накладення арешту жодним чином не позбавляє власника права користування цим майном на власний розсуд, обмеження полягає тільки у відсутності можливості відчуження майна іншій особі.

На думку суду, захід забезпечення позову, про який просить прокурор, а саме: накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - є засобом тимчасового характеру та має на меті збереження існуючого становища до ухвалення судового рішення у справі та набрання ним законної сили для забезпечення можливості ефективного поновлення прав позивача. Господарський суд дійшов висновку, що захід забезпечення позову, про який просить прокурор у заяві про забезпечення позову, є адекватним, співмірним із заявленими позовними вимогами та забезпечує збалансованість інтересів сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

Посилання відповідача на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №910/608/19 не приймаються господарським судом до уваги в якості підстав для відмови у задоволенні заяви прокурора, оскільки предметом позову у справі №910/608/19 є витребування майна з чужого незаконного володіння, а у справі №916/2938/21 - зобов`язання звільнити земельну ділянку шляхом знесення нежитлової будівлі, а отже, правовідносини у справах №910/608/19 та №916/2938/21 не є подібними.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням предмету позову у справі, приймаючи до уваги положення ч.4 ст. 376 ЦК України, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви прокурора про забезпечення позову, а отже, заява прокурора про забезпечення позову судом задовольняється.

Згідно зі ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що застосування зустрічного забезпечення позову відповідно до ч.1 ст. 141 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, господарський суд не вбачає на даний час підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин. При цьому, господарський суд роз`яснює про можливість подання до суду відповідного клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах Одеської міської ради за вх.№2-1317/21 від 29.10.2021 - задовольнити.

2.Забезпечити позов у справі №916/2938/21 шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 36 (РН об`єкта нерухомого майна 101), власник Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» ().

Стягувачем за ухвалою є: Одеська міська рада (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1, ).

Боржником за ухвалою є: Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36, )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили 01.11.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 08.11.2021.

Суддя Бездоля Юлія Сергіївна