ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р. Справа №909/835/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів Т.Б. Бонк

В.М. Гриців,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Струмок за №909/835/20-05/21 від 19.05.2021 року (вх. №01-05/1794/21 від 21.05.2021 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2021 року (суддя Т.В. Максимів; повний текст рішення складено 22.04.2021 року)

у справі № 909/835/20

за позовом: Надвірнянської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Струмок (надалі ТзОВ Струмок)

про стягнення неустойки за користування приміщенням в сумі 259993,74 грн.,

за участю:

від позивача: Дем`янчук Я.Б. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: Кондур Х.В. адвокат (ордер серія АТ № 1014429 від 13.09.2021 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

28.09.2020 року Надвірнянська міська рада звернулась до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТзОВ Струмок про стягнення 259993,74 грн. неустойки за користування приміщенням центрального теплового пункту (ЦТП) на вул. Княгині Ольги, 9 у м. Надвірна, площею 335,4 кв.м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач після закінчення строку дії договору оренди від 01.02.2011 року та станом на день подання позовної заяви не повернув об`єкт оренди за актом приймання-передачі, у зв`язку з чим позивач на підставі статті 785 ЦК України нарахував неустойку у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.05.2019 року по 31.08.2020 року, що становить 259993,74 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 16324/20 від 26.10.2020 року) заперечує проти позовних вимог. Вказує, що для розрахунку неустойки потрібно встановити базовий розмір орендної плати за користування об`єктом оренди та ставку орендної плати у відсотковому відношенні до незалежної оцінки майна за кожен період договору оренди від 01.02.2011 року, а не брати за основу проіндексовану орендну плату за 9 років, оскільки це, на його думку, порушує умови договору та Методику розрахунку розміру орендної плати.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2021 року у справі №909/835/20 (суддя Т.В. Максимів) задоволено позов Надвірнянської міської ради. Стягнуто з ТзОВ «Струмок» на користь Надвірнянської міської ради 259993,74 грн. неустойки за користування приміщенням центрального теплового пункту (ЦТП) на вул. Княгині Ольги, 9 у м. Надвірна, площею 335,4 кв.м, а також 3899,91 грн. судового збору.

З урахуванням обставин, встановлених рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.2019 року в господарській справі № 909/65/19, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про те, що укладений між сторонами договір оренди від 01.02.2011 року припинив дію 30.04.2019 року. Надаючи оцінку діям орендаря щодо повернення об`єкта найму по закінченню орендних правовідносин з орендодавцем, суд зазначив, що відповідач не надав: доказів вжиття будь-яких заходів щодо повернення об`єкта найму орендодавцю (позивачу); доказів існування обставин, які б перешкоджали відповідачу повернути позивачу об`єкт найму; доказів ухилення позивача від отримання об`єкту найму. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору та вимоги ч. 1 ст. 785 ЦК України, у зв`язку з чим, до нього застосовуються санкції, передбачені ч. 2 ст. 785 ЦК України. Перевіривши розрахунок неустойки за період з 01.05.2019 - 31.08.2020, який позивач здійснив, виходячи з подвійного розміру орендної плати за час прострочення, суд визнав такий розрахунок обґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2021 року у справі №909/835/20, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Скаржник вважає рішення суду першої інстанції прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права. Стверджує, що суд першої інстанції залишив поза увагою його доводи про неправильність нарахування позивачем розміру неустойки у формі подвійного розміру орендної плати за користування об`єктом оренди. Звертає увагу на те, що орендодавець при розрахунку розміру орендної плати за перший місяць оренди (лютий 2011 року) включив ПДВ. Таким чином, розмір орендної плати за наступні місяці орендного користування приміщенням ЦТП коригувався з врахуванням індексу інфляції за попередній місяць, та включав розрахований ПДВ. Товариство вважає поданий позивачем розрахунок неустойки необґрунтованим та неправомірним. Зазначає, що за період з моменту закінчення дії договору (30.04.2019 року) до моменту прийняття оскаржуваного рішення, Товариство не чинило перешкод у користуванні орендодавцем приміщенням ЦТП, що було об`єктом оренди, не здійснювало перешкод і державному виконавцю, який умисно не видавав акта про виселення боржника з орендованого приміщення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а оскаржуване рішення законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд правомірно відхилив твердження скаржника про те, що до розміру неустойки включений ПДВ, оскільки Надвірнянська міська рада як орган місцевого самоврядування внесена до реєстру неприбуткових організацій. Надаючи оцінку діям орендаря щодо повернення об`єкта найму по закінченню орендних правовідносин з орендодавцем, суд правомірно зазначив, що відповідач не надав: доказів вжиття будь-яких заходів щодо повернення об`єкта найму орендодавцю (позивачу); доказів існування обставин, які б перешкоджали відповідачу повернути позивачу об`єкт найму; доказів ухилення позивача від отримання об`єкту найму. За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що відповідач порушив умови договору та вимоги ч. 1 ст. 785 ЦК України, у зв`язку з чим до нього застосовуються санкції, передбачені ч. 2 ст. 785 ЦК України. Просить залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2021 року у справі №909/835/20, апеляційну скаргу ТзОВ «Струмок» без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

01 лютого 2011 року між Надвірнянською міською радою (орендодавець) та ТзОВ "Струмок" (орендар) укладено договір оренди, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення Надвірнянської міської ради № 37-3/2010 від 23.12.2010 року передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення центрального теплового пункту (ЦТП) по вул. Княгині Ольги, 9 у м. Надвірна, загальною площею 335,4м2 (далі приміщення) для виробничо-комерційної діяльності (а.с.10-12, т.1).

Згідно з п. 3.1 договору орендар вступає у строкове платне користування приміщенням на термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі.

У відповідності до п. 3.2 договору власником приміщення залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

В пункті 4.1 договору унормовано, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням Надвірнянської міської ради від 30.05.2000 року (зі змінами) та рішення Надвірнянської міської ради № 37-3/2010 від 23.12.2010 року і становить за перший місяць оренди (лютий 2011 року) 3082,00 грн в тому числі ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п.4.2 договору).

Відповідно до п.5.15 договору орендар зобов`язується при припиненні використання об`єкта оренди за місяць письмово повідомити про це орендодавця; разі припинення або розірвання договору, повернути орендодавцеві або підприємству, вказаному орендодавцем, приміщення у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або його частини) орендованого приміщення з вини орендаря.

В пункті 9.9 договору зазначено, що спори і суперечки, які виникають з цього договору або у зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Згідно з п.п. 10.6, 10.7 договору, у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. Орендар повертає приміщення орендодавцю (варіант: юридичній особі, вказаній орендодавцем) у порядку, визначеному чинним законодавством України та цим договором. Приміщення вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Цей Договір укладено на термін з 01 лютого 2011 року до 31 грудня 2011 року включно. Орендар після закінчення терміну дії цього договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії договору, за умови належного виконання своїх обов`язків за цим договором. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згоду на продовження строку оренди надає Надвірнянська міська рада. У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця до закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на тих самих умовах на такий самий строк (п.п.12.1-12.4 договору).

Відповідно до п. 12.10 договору чинність цього договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Факт передачі приміщення в оренду підтверджується актом приймання-передачі об`єкта оренди від 01.02.2011 року, складеним представниками сторін та підписаним без заперечень (а.с. 13 на звороті, т.1).

Обставини щодо укладення між сторонами договору оренди від 01.02.2011 року, закінчення терміну його дії, а також правомірності користування відповідачем об`єктом оренди були предметом судового розгляду у справі № 909/65/19.

Рішеннями судів у господарській справі № 909/65/19 встановлено, що договір оренди від 01.02.2011 року, укладений між Надвірнянською міською радою та ТзОВ "Струмок" припинив свою дію 30.04.2019 року (а.с.16-27, т.1).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 року у справі № 909/65/19, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 29.01.2020 року, встановлено, що у зв`язку із припиненням 30.04.2019 року договору оренди у відповідача виник обов`язок негайно повернути позивачу орендовані приміщення. Проте, ні на дату вирішення спору судом першої інстанції (28.05.2019 року), ні на дату перегляду рішення апеляційним судом (05.11.2019 року) відповідач не повернув позивачу орендованого майна. На підставі викладеного апеляційний суд задоволив позовні вимоги Надвірнянської міської ради та постановив виселити ТзОВ «Струмок» з нежитлового приміщення ЦТП на вул. Кн.Ольги, 9 у м. Надвірна, площею 335,4 кв.м.

Таким чином, обставини припинення дії укладеного між сторонами договору оренди від 11.02.2011 року вважаються встановленими судом у справі №909/65/19 і для господарського суду у цій справі, в силу ч.4 ст.75 ГПК України, мають преюдиційне значення.

18.11.2019 року господарський суд Івано-Франківської області видав наказ на виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 року по справі № 909/65/19 (а.с.28, т.1).

02.12.2019 року головний державний виконавець РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Жолобчук П.І. виніс постанову ВП №60750845 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області № 909/65/19 від 18.11.2019 року (а.с.29, т.1).

В матеріалах справи відсутні докази про закінчення виконавчого провадження ВП №60750845 з виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області №909/65/19 від 18.11.2019 року про виселення ТзОВ «Струмок» з нежитлового приміщення ЦТП на вул.Кн. Ольги, 9 у м. Надвірна, площею 335,4 кв.м.

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що відповідач після припинення дії договору не виконав вимог ч.1 ст. 785 ЦК України, не повернув орендоване майно за актом приймання-передачі та продовжує без належних правових підстав використовувати майно, що належить територіальній громаді міста Надвірна. Тому позивач на підставі ч.2 ст.785 ЦК України нараховував неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення та звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Аналогічно, в частині 1 статті 283 Господарського кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

В силу положень частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарський кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В ході розгляду справи суд встановив, що на виконання умов договору оренди від 01.02.2011 року позивач передав відповідачу за актом приймання-передачі від 01.02.2011 року в строкове платне користування приміщення центрального теплового пункту (ЦТП) по вул. Княгині Ольги, 9 у м. Надвірна, загальною площею 335,4м2.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Вищеописаними рішеннями господарських судів у справі №909/65/19, які набрали законної, встановлено, що укладений між сторонами договір оренди від 01.02.2011 року припинив свою дію 30.04.2019 року. Також встановлено, що після 30.04.2019 року і станом на 05.11.2019 року ТзОВ «Струмок» не повернуло Надвірнянській міській раді орендованого майна.

Суд встановив відсутність в матеріалах справи доказів про закінчення виконавчого провадження ВП №60750845 з виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області №909/65/19 від 18.11.2019 року про виселення ТзОВ «Струмок» з нежитлового приміщення ЦТП на вул. Кн. Ольги, 9 у м. Надвірна, площею 335,4 кв.м. та підписання акта приймання-передачі про повернення відповідачем орендованого майна позивачу.

Таким чином, на час заявлення даного позову та на час вирішення цього спору ТзОВ «Струмок» продовжував безпідставно використовувати приміщення, що було предметом оренди по договору від 01.02.2011 року, після припинення дії договору.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено вказаною правовою нормою, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

З огляду на вищеописані матеріали справи та враховуючи те, що відповідач після припинення дії договору оренди від 01.02.2011 року не повернув позивачу орендоване майно, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.785 ЦК України та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за період з 01.05.2019 року по 31.08.2020 року.

Однак, проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок неустойки від 24.09.2020 року (а.с.30, т.1), суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд помилково визнав такий розрахунок обгрунтованим, враховуючи таке.

Неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії Договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Узагальнюючи наведені висновки стосовно наслідків припинення Договору у разі, якщо орендар не повертає майно після припинення строку дії Договору, зокрема у вигляді подальшого неправомірного користування майном, та права орендодавця застосувати передбачений законом спосіб захисту порушеного права - стягнення з орендаря неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 ЦК України), суд, встановлюючи відмінності між орендною платою (платою за користування майном) та неустойкою, передбаченою частиною другою статті 785 ЦК України, зазначає про таке.

Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення Договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення Договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Звідси здійснений позивачем розрахунок позовних вимог, а саме сума неустойки нарахована в порядку нарахування орендної плати, тільки в подвійному розмірі, не відповідає наведеній позиції та правовому регулюванню, встановленому частиною другою статті 785 ЦК України, оскільки основою для здійснення розрахунку неустойки необхідно встановити розмір орендної плати за квітень 2019 року, який, враховуючи правову природу неустойки, є незмінним (сталим) на весь період прострочення виконання зобов`язання щодо повернення майна орендодавцю, на відміну від орендної плати, яка підлягає індексації.

Тож задоволення судом першої інстанції позовних вимог в повному обсязі суперечить положенням частини другої статті 785 ЦК України, тоді як до стягнення з відповідача підлягає неустойка за користування приміщенням центрального теплового пункту (ЦТП) на вул.Княгині Ольги,9 у м.Надвірна, площею 335,4 кв.м в сумі 257522,88 грн. (8047,59 грн. орендна плата за квітень 2019 року * 16 місяців (період прострочення виконання зобов`язання щодо повернення орендованого майна) * 2 = 257522,88 грн.).

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження скаржника про те, що до розміру неустойки позивачем включено ПДВ, оскільки Надвірнянська міська рада як орган місцевого самоврядування внесена до реєстру неприбуткових організацій.

Зі змісту наявного в матеріалах справи розрахунку випливає, що ПДВ не є складовою частиною цього розрахунку та заявленого позивачем до стягнення розміру неустойки.

Доводи апелянта про те, що з 30.04.2019 року до моменту прийняття оскаржуваного рішення, Товариство не чинило перешкод у користуванні орендодавцем приміщенням ЦТП, та не здійснювало перешкод державному виконавцю для складання акта приймання-передачі майна не є визначальними у даному спорі, тому що відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідальність у вигляді сплати неустойки напряму пов`язується з невиконанням наймачем обов`язку щодо негайного повернення орендованого майна орендодавцеві після припинення договору найму та не залежить від поведінки інших осіб, зокрема державного виконавця.

Задля уникнення відповідальності по сплаті неустойки відповідач повинен вчинити активні дії - повернути орендоване майно орендодавцю, підтвердженням чого має бути підписаний між ним та орендодавцем акт приймання передачі майна.

Правовідносини між учасниками виконавчого провадження ВП №60750845 з виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області №909/65/19 від 18.11.2019 року про виселення ТзОВ «Струмок» з нежитлового приміщення ЦТП на вул. Кн. Ольги, 9 у м. Надвірна, площею 335,4 кв.м мають зовсім інше правове регулювання, яке базується на нормах Закону України «Про виконавче провадження» та відповідних положеннях ГПК України.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2021 року у справі № 909/835/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2470,86 грн. неустойки за користування приміщенням центрального теплового пункту (ЦТП) на вул.Княгині Ольги,9 у м.Надвірна, площею 335,4 кв.м необхідно скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В частині стягнення 257522,88 грн. неустойки оскаржене рішення суду підлягає залишенню без змін.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню.

Судові витрати

З огляду на те, що суд частково задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Струмок за №909/835/20-05/21 від 19.05.2021 року (вх. № 01-05/1794/21 від 21.05.2021 року) задоволити частково.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2021 року у справі № 909/835/20 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" (78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Княгині Ольги, буд. 3, ) на користь Надвірнянської міської ради (78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул.Мазепи, буд. 29, ) 2470,86 грн. неустойки за користування приміщенням центрального теплового пункту (ЦТП) на вул.Княгині Ольги,9 у м.Надвірна, площею 335,4 кв.м. Прийняти в цій частині нове рішення. Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.04.2021 року у справі № 909/835/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" (78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Княгині Ольги, буд. 3, ) на користь Надвірнянської міської ради (78405, Івано-Франківська область, м.Надвірна, вул.Мазепи, буд. 29, ) 257522,88 грн. неустойки за користування приміщенням центрального теплового пункту (ЦТП) на вул.Княгині Ольги,9 у м.Надвірна, площею 335,4 кв.м. залишити без змін.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" (78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Княгині Ольги, буд. 3, ) на користь Надвірнянської міської ради (78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул.Мазепи, буд. 29, ) 3862,47 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

Стягнути з Надвірнянської міської ради (78405, Івано-Франківська область, м.Надвірна, вул.Мазепи, буд. 29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" (78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Княгині Ольги, буд. 3, ) 56,16 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Т.Б. Бонк

Суддя В.М. Гриців