ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.2021м. СумиСправа № 920/737/21

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області

до відповідача Державного підприємства «Охтирське лісове господарство»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Краснопільська селищна рада;

2. Сумська обласна рада

про стягнення 1 880 095 грн 33 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Матюха Д.М

від відповідача: Примак Н.В.

треті особи: 1. не прибув; 2. не прибув.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 06.07.2021 звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача 1880095 грн 33 коп. збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України, а саме: 564028 грн. 60 коп. - до спеціального фонду Державного бюджету України, 376019 грн. 06 коп. - до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради, 940047 грн. 67 коп. - до спеціального фонду місцевого бюджету Краснопільської селищної ради, з початковим зарахуванням стягуваної суми на рахунок Краснопільської селищної ради Сумської області код платежу - 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням природоохоронного законодавства в наслідок господарської та іншої діяльності), р/р UA0018500, код ЄДРПОУ отримувача - 37970404, банк отримувача - Казначейство України.

Позов обґрунтований тим, що за результатами проведеної позивачем у період з 13.02.2019 по 26.02.2019 перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища було виявлено факт здійснення відповідачем під час суцільної рубки головного користування вирубування 158 дерев на підставі лісорубного квитка за відсутності ліміту заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років), не затверджених матеріалів лісовпорядкування на ревізійний період 2019-2028 років та за відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням вимог ст.ст. 19, 43, 48, 71 Лісового кодексу України, ст.. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» та заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу. Позивач на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» від 23.07.2008 року №665 здійснив розрахунок вказаних збитків в загальному розмірі 1880095 грн. 33 коп., проте зазначені збитки відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

12.07.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.08.2021.

Відповідач 23.07.2021 подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №6745/21), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що розрахункова лісосіка на 2018-20217 р.р. на час виникнення спірних відносин не була затверджена Міністерством охорони навколишнього природного середовища України (надалі - Мінприроди), тому відповідач на законних підставах, обґрунтовано керувався розрахунковою лісосікою на 2009-2018 роки, затвердженою наказом Мінприроди №679 від 29.12.2008 р. І тільки 05.03.2019 Міністерством екології та природних ресурсів України було видано наказ №2-аг про затвердження розрахункової лісосіки для постійних лісокористувачів Сумської області, яким було затверджено розрахункову лісосіку на 2018-2017 роки, у тому числі і для ДП «Охтирське лісове господарство» та визнано таким, що втратив чинність наказ Мінприроди №679.

05.08.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. №7073/21), в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд не брати до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ухвали суду від 09.08.2021 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Краснопільську селищну раду; 2. Сумську обласну раду; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 13.10.2021 та відкладено підготовче засідання на 20.09.2021.

25.08.2021 від Сумської обласної ради (третя особа 2) надійшли письмові пояснення (вх. №7470/21), в яких вона зазначила про те, що відповідачем здійснювалась господарська діяльність на території Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області, а отже шкода за порушення вимог природоохоронного законодавства повинна частково відшкодовуватись в доход Державного бюджету, обласного та селищного бюджетів. Крім того, просить суд розглядати справу без участі її представника.

Відповідачем 03.09.2021 подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №7725/21).

Ухвалою суду від 20.09.2021 закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.10.2021.

Краснопільська селищна рада (третя особа 1) письмових пояснень по суті заявлених вимог суду не подала, представника для участі в судовому засідання не направила.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

У період з 13.02.2019 по 26.02.2019 старшими державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Сугоняком Я.В., Приходьком І.О. та Шерстюком М.М. в присутності директора ДП «Охтирське лісове господарство» Римаря Ю.В. було проведено планову перевірку по дотриманню вимог природоохоронного законодавства відповідачем.

Актом планової перевірки ДП «Охтирське лісове господарство» №69 від 13.02.2019-26.02.2019 року зафіксовано факт здійснення відповідачем в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва площею 3,0 га, під час суцільної рубки головного користування вирубування 158 дерев на підставі лісорубного квитка серія 02 ЛКБ №551 515 від 03 січня 2019 року за відсутності ліміту заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років), не затверджених матеріалів лісовпорядкування на ревізійний період 2019-2028 років та за відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням вимог ст.ст. 19, 43, 48, 71 Лісового кодексу України, ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» та заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу в розмірі - 1880095 грн 33 коп.

Розрахунок проведений позивачем на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» від 23.07.2008 року №665.

Позивач наголошує на тому, що викладені вище порушення підтверджуються письмовими матеріалами справи, а саме: актом планової перевірки №69 від 13.02-26.02.2019, польовими перелісковими відомостями пнів від 21.02.2019, розрахунковим розміру заподіяної шкоди, лісорубним квитком серія 02 ЛКБ №551515 від 03.01.2019, листом Державної екологічної інспекції у Сумській області №282/10-23 від 29.01.2019 року, листом Міністерства екології та природних ресурсів України №5/4.1-15/2669-19 від 11.03.2019, висновком з оцінки впливу на довкілля №9 від 25.01.2019 року.

Відповідно до вимог ст. 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача заподіяна майнова шкода, а в діях відповідача наявні всі елементи складу цивільного правопорушення.

Позивач в обґрунтування своїх вимог наголошує на тому, що відповідачем в лісорубному квитку серії 02 ЛКБ №551 515 від 03.01.2019 року було зазначено, що суцільна рубка головного користування буде рубатися в рахунок лісосічного фонду на 2019 рік, проте відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України №5/4.1-15/2669-19 від 11.03.2019 розрахункова лісосіка для постійних лісокористувачів Сумської області, зокрема для ДП «Охтирське лісове господарство» була затверджена наказом Мінприроди від 05.03.2019 №2-аг, а отже на момент видачі зазначеного вище лісорубного квитка та здійснення ним суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва у відповідача був відсутній ліміт заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років).

Крім того, позивач зазначає, що Міністерство екології та природних ресурсів України видало ДП «Охтирське лісове господарство» висновок з оцінки впливу на довкілля за №9 лише 25 січня 2019 року, тобто на момент видачі лісорубного квитка (03 січня 2019 року) та здійснення суцільної рубки головного користування у відповідача був відсутній висновок з оцінки впливу на довкілля.

До переліку питань, які підлягають з`ясуванню у даній справі, входять:

- чи діяв у січні 2019 року (під час здійснення відповідачем суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7) наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №679 від 29.12.2008 «Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей на 2009-2018 рр.»?;

- чи необхідно було відповідачу проводити оцінку впливу на довкілля як лісогосподарському підприємству, в якому матеріали лісовпорядкування та розрахункові лісосіки на рубку головного користування затверджені до 18.12.2017 р (дата вступу в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»)?

Правове регулювання відповідальності та можливість стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу в наслідок рубки, проведеної з порушенням встановленої процедури, здійснюється статтями 68-69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статями 19, 43, 48, 107 Лісового кодексу України.

Частиною 3 ст. 1 Лісового кодексу України встановлено, що усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Стаття 19 Лісового кодексу України передбачає, що постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

Згідно з умовами ст. 38 Лісового кодексу України вимоги нормативно-правових актів з ведення лісового господарства є обов`язковими до виконання всіма власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 43 Лісового кодексу України розрахункова лісосіка це щорічна науково обґрунтована норма заготівлі деревини в порядку рубок головного користування, яка затверджується для кожного власника, постійного користувача лісів окремо за групами порід, виходячи з принципів безперервності та невиснажливості використання лісових ресурсів.

Розрахункова лісосіка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Відповідно до ст. 48 Лісового кодексу України в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, що є основою для розроблення Проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

У Проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку центральним орга ном виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погод женням центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Статтею 71 Лісового кодексу України встановлено, що лімітом заготівлі деревини в по рядку рубок головного користування є затверджена в установленому порядку розрахункова лісосіка.

Єдиний порядок погодження та затвердження розрахункових лісосік встановлено Інструкцією про порядок погодження та затвердження розрахункових лісосік (надалі - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №38 від 05.02.2007р.

Пунктом 6 Інструкції встановлено, що затверджена в установленому порядку розрахункова лісосіка для постійних лісокористувачів (власників лісів) діє до відміни її наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

Відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України рубки головного користування здійснюються на підставі спеціального дозволу - лісорубного квитка.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що під час здійснення суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) на підставі лісорубного квитка серія 02 ЛКБ №551515 від 03.01.2019р., ДП «Охтирський лісгосп» керувався наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №679 від 29.12.2008 р. «Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей на 2009-2018р.».

Даним наказом, на підставі ст. ст. 16, 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного сере довища», ст. 43 Лісового кодексу України для встановлення норм заготівлі деревини в порядку рубок головного користування, обчислених за результатами базового та безперервного лісовпо рядкування, було затверджено розрахункові лісосіки для постійних лісокористувачів Сумської області, в тому числі ДП «Охтирське лісове господарство».

Судом встановлено, що квартал 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва міститься у Відомості рубок головного ко ристування у Проекті організації та розвитку лісового господарства Солдатського лісництва ДП «Охтирське лісове господарство» (а.с. 108-109).

З письмових матеріалів справи вбачається, що Мінприроди листом №5/4.1-15/431-19 від 11.01.2019р. (а.с.110) по відомило Державне агентство лісових ресурсів України (яке є органом управління майном від повідача) про те, що відповідно до інформації, отриманої під час моніторингу наказів Мінпри роди, термін дії розрахункових лісосік, наданих в переліку лісових господарств, закінчився і, згі дно з п.6 Інструкції розрахункові лісосіки, термін дії яких закінчився, будуть відмінені наказом Мінприроди.

На той час, наказ Мінприроди про скасування наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 679 від 29.12.2008р. «Про затвердження розрахункових лісо сік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей» був відсутній.

Розрахункова лісосіка на 2018-2027 рр. на час виникнення спірних відносин не була за тверджена Мінприродою, тому відповідач керувався розрахунковою лісосікою на 2009-2018 роки, затвердженою наказом Мінприроди № 679 від 29.12.2008 р., який був чинний на період проведення перевірки та здійснення суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1).

Тільки 05.03.2019 р. Міністерством екології та природних ресурсів України було вида но наказ №2-аг про затвердження розрахункової лісосіки для постійних лісокористувачів Сумської області, яким було затверджено розрахункову лісосіку на 2018-2027 роки, в тому числі і для ДП «Охтирське лісове господарство» та визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №679 від 29.12.2008р.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що на період проведення перевірки та здійснення суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №679 від 29.12.2008 р. був чинним.

Статтею 45 Лісового кодексу України передбачено, що лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Відповідно до п.п.1.6.1., 1.6.2, 1.6.3 п. 1.6. Інструкції з впорядкування лісового фонд України, затвердженої науково-технічною радою Державного комітету лісового господарства України, протокол №2 від 30.10.-1.11.2006р., повторність лісовпорядкування визначається тривалістю ревізійного періоду і залежить від виду лісовпорядкування і ступеня інтенсивності лісового господарства і лісоексплуатації:

Так, пунктом 1.6. зазначеної Інструкції передбачені терміни повторюваності лісовпорядних робіт:

1.6.1. Повторюваність лісовпорядкування визначається тривалістю ревізійного періоду і залежить від виду лісовпорядкування, і ступеня інтенсивності лісового господарства та лісоексплу атації. Тривалість ревізійного періоду приймається:

- при повторному періодичному (первинному) лісовпорядкуванні - 10 років;

- при безперервному лісовпорядкуванні 15-20 років.

1.6.2. Повний цикл безперервного лісовпорядкування включає в себе два етапи- підготов чий період до переходу на безперервне лісовпорядкування (проведення базового лісовпорядкування, створення або оновлення баз даних) і ведення безперервного лісовпорядкування, трива лість якого, як правило, приймається 15-20 років.

Після закінчення вказаного терміну, внаслідок можливого нагромадження помилок у базах даних, призначається проведення чергового базового лісовпорядкування і цикл повторюється.

У процесі ведення безперервного лісовпорядкування здійснюється розрахунок обсягів лісокористування та оновлення лісовпорядних матеріалів термін дії яких закінчився.

1.6.3. У випадку значних змін у лісовому фонді об`єкта, внаслідок інтенсивної господарської діяльності або стихійних явищ, а також територіальної реорганізації, позачергове лісовпорядкування може бути призначено раніше, тобто до закінчення ревізійного періоду.

Згідно з матеріалами базового лісовпорядкування та матеріалами щорічного безперервного лісовпорядкування Ревізійний період по ДП «Охтирський лісгосп» розпочався у 2008 році та міг тривати 20 років.

Таким чином, розрахункова лісосіка, затверджена наказом Мінприроди №679 від 29.12.2008р., була діючою до 05.03.2019 року.

Крім того, судом встановлено, що рубки головного користування у кварталі 5 виділ 7 (1) були заплановані як у матеріалах лісовпорядкування на 2008-2018 рік, так і в матеріалах лісовпорядкування на 2018-2027 роки.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень щодо відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля на момент видачі (03 січня 2019 року) відповідачем лісорубного квітка Серії 02 ЛКБ №551 515 та здійснення ним суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва, на площі - 3,0га, посилається на норми Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», та зазначає, що відповідно до ст. 17 зазначеного Закону його дія не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону.

Пунктом 22 ч. 2. ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, у разі розширення та зміни, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності та об`єктів, зазначених у пунктах 1-21 цієї частини, крім тих, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Так, Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» введено в дію 18.12.2017 р., в той час як рішення про планову діяльність ДП «Охтирський лісгосп» було затверджено наказом №679 Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 29.12.2008р. «Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей на 2009-2018р.».

Як було встановлено вище, пунктом 6 Інструкції передбачено, що затверджена в установлено му порядку розрахункова лісосіка для постійних лісокористувачів (власників лісів) діє до відміни її наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

За час дії рішення про планову діяльність відповідача, обставини, зазначені п. 22. ч.2. ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», не виникали.

З письмових матеріалів справи вбачається, що Сумським об ласним управлінням лісового та мисливського господарства 11.08.2021 було отримано лист-роз`яснення №5/4-7/1665-18 від 15.02.2018р. Міністерства екології та природних ресурсів України щодо здійснення оцінки впливу на довкілля у лісовій галузі. Також, листом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №02-16/281 від 24.03.2021 р. було надано роз`яснення стосовно необхідності проведення оцінки впливу довкілля лісогосподарським підприємствами у яких матеріали лісовпорядкування та розрахункові лісосіки на рубку головного користування затвердженні в установленому порядку до 18.12.2017 року.

Зазначеними вище листами, які були надіслані позивачем як у 2018 році так і у 2021 році, підтверджується те, що у разі отримання рішення про провадження планової діяльності до вступу в дію закону України «Про оцінку впливу на довкілля», здійснювати оцінку впливу на довкілля не потрібно.

В разі затвердження нової розрахункової лісосіки Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено вимогу про обов`язкове проведення оцінки впливу на довкілля, що й було здійснено ДП «Охтирський лісгосп», що також підтверджується Висновком з оцінки впливу на довкілля від 25.01.2019р.

Крім того, судом встановлено, що даний Висновок не містить заборони, або будь-яких обмежень щодо здійснення рубок головного користування у зазначеному вище кварталі.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач здійснював планову діяльність, не порушуючи вимоги Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Крім того, з письмових матеріалів справи вбачається, що 23.04.2019 р. Охтирською місцевою прокуратурою були внесені відомості до ЄРДР за №0000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статі 246 КК України за фактом незаконної рубки дерев на території Солдатського лісництва ДП «Охтирський лісгосп».

В ході досудового розслідування розглядались порушення, які були виявлені в ході перевірки Державною екологічною інспекцією в Сумській області, що відбувалась в період з 13.02.2019р. по 26.02.2019р., за результатами якої було складено Акт №69 від 26.02.2019р., у тому числі, стосовно здійснення в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва, під час суцільної рубки головного користування вирубування 158 дерев на підставі лісорубного квитка серія 02 ЛКБ №551 515 від 03.01.2019р., за відсутності ліміту заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років), стверджених матеріалів лісовпорядкування на ревізійний період 2019-2028 років та за відсутністю Висновку з оцінки впливу на довкілля.

За результатами проведеного досудового розслідування Охтирським ВП ГУНП в Сумській області було встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та 15.11.2019 р. винесено Постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Зазначена постанова оскаржена не була та набрала законної сили, а відповідно було встановлено, що рубки в кварталі 5 виділ 7(1) Солдатського лісництва були здійснені на законних підставах

Стаття 66 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Стаття 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає, що за порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Підпункт 3 п.2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтями 4, 24, 53 ГПК України передбачається, що право на звернення до господарського суду мають державні та інші органи, що не є суб`єктами господарювання і звертаються до суду за захистом не власних прав, а охоронюваних державних інтересів.

Стаття 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини екологічного податку згідно із законом, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 ч.1 ст. 691 Бюджетного кодексу України передбачено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відповідно до пункту 1.6 роз`яснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» №02-5/744 від 27.07.2001 року, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відшкодування шкоди на підставі цієї норми здійснюється у разі, наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

При цьому причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише через неправомірну поведінку відповідача а не іншої особи, оскільки сама лише неправомірна поведінка особи, яка не пов`язана із наслідками у вигляді шкоди, не тягне за собою її відшкодування.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними доказами факту наявності в діях відповідача факту неправомірної поведінки, а отже судом встановлено відсутність всіх складових правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в сумі 1880095 грн. 33 коп. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, то витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У позові Державної екологічної інспекції у Сумській області до відповідача: Державного підприємства «Охтирське лісове господарство», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1. Краснопільської селищної ради, 2. Сумської обласної ради, про стягнення 1880095 грн 33 коп. збитків відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 28201 грн 43 коп. покласти на позивача - Державну екологічну інспекцію у Сумській області.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.11.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко