номер провадження справи 17/174/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.11.2021 Справа № 908/2807/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л., при секретарі судових засідань Шульгіній А.А., розглянувши у засіданні клопотання ТОВ АЛВС за вих. від 28.10.21 б/н про скасування заходів забезпечення позову

за позовною заявою: заступника керівника Запорізької обласної прокуратури (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах

- позивача: Запорізької обласної державної адміністрації, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164

до відповідача 1: Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, 69037, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 46-А

до відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю АЛВС, 69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3 кім. 126

про визнання недійсними рішень та договору підряду

У засідання приймали участь:

від прокуратури: Гапонова В.М., посвідчення від 14.12.20 № 058626

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: Харламов Д.І., довіреність від 08.10.21 № 08/10-21/1

вільний слухач: Бочаров А.В.

ВСТАНОВИВ:

28.09.21 до господарського суду Запорізької області заступником керівника Запорізької обласної прокуратури подано позовну заяву від 28.09.21 № 15/2-2019-21 в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - позивача: Запорізької обласної державної адміністрації з вимогами до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю АЛВС (відповідач 2/ТОВ АЛВС) про:

- визнання недійсним рішення про відповідність кваліфікаційним критеріям товариства з обмеженою відповідальністю АЛВС критеріям, встановленим в тендерній документації оформлене протоколом розкриття тендерних пропозицій/пропозицій UA-2021-06-10-001878-а від 29.06.2021;

- визнання недійсним рішення про визнання переможцем відкритих торгів та про намір укласти договір з товариством з обмеженою відповідальністю АЛВС, оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій № 06-07/21 від 06.07.2021 08-45;

- визнання недійсним договору підряду № С234/ДПР по об`єкту: Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя від 20.07.2021, укладений між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю АЛВС.

Разом із вказаною позовною заявою заступником керівника Запорізької обласної прокуратури до суду подано заяву від 21.09.21 № 15/2-2019-21 про забезпечення позову у справі шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю АЛВС виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.21 вказану позовну заяву разом із заявою про забезпечення позову визначено для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 30.09.21 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2807/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.11.21 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 30.09.21 по справі № 908/2807/21 заяву заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 21.09.21 № 15/2-2019-21 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ АЛВС вчиняти дії щодо виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

18.10.21 ТОВ АЛВС через канцелярію суду подано відзив за вих. від 13.10.21 б/н на позовну заяву.

26.10.21 на адресу суду від Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника - Андрія Бочарова.

27.10.21 на адресу суду від Запорізької обласної прокуратури надійшла відповідь за вих. від 25.10.21 № 15/2-2019-21 на відзив ТОВ АЛВС.

28.10.21 ТОВ АЛВС через канцелярію суду подано клопотання за вих. від 28.10.21 б/н про скасування заходів забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 01.11.21 прокурор просив суд відкласти розгляд справи для отримання та ознайомлення із клопотанням представника відповідача 2 за вих. від 28.10.21 б/н про скасування заходів забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 01.11.21 судом оголошено перерву без винесення ухвали на 03.11.21 об 11 год. 00 хв.

03.11.21 через канцелярію суду подано заперечення Запорізької обласної прокуратури за вих. від 02.11.21 №15/2-2019-21 на клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 03.11.21 приймали участь прокурор та представник відповідача 2. Інші уповноважені представник сторін у підготовче засідання не з`явились.

Також у засіданні 03.11.21 був присутній вільний слухач Бочаров А.В.

В ході підготовчого засідання 03.11.21 на електрону пошту суду від Запорізької обласної державної адміністрації надійшли без електронного цифрового підпису (ЕЦП) пояснення за вих. від 03.11.21 № 08-49/3012 по суті позову та клопотання за вих. від 03.11.21 № 08-49/3011 про слухання справи без участі уповноваженого представника.

Ураховуючи, що отримані електронною поштою 03.11.21 від Запорізької обласної державної адміністрації документи не скріплені електронним цифровим підписом, останні судом до уваги не приймались, як такі що не належать до офіційних.

Під час підготовчого засідання 03.11.21 суд заслухав, а прокурор виклав в усні формі заперечення Запорізької обласної прокуратури за вих. від 02.11.21 №15/2-2019-21 на клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Представник відповідача 2 підтримав клопотання за вих. від 28.10.21 б/н про скасування заходів забезпечення позову, а також висловив свої контраргументи проти доводів Запорізької обласної прокуратури викладених у запереченні за вих. від 02.11.21 №15/2-2019-21.

Розглянувши клопотання представника ТОВ АЛВС за вих. від 28.10.21 б/н про скасування заходів забезпечення позову суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про скасування заходів забезпечення заявником зазначено, зокрема, наступне: «При розгляді судом клопотання прокурора про забезпечення позову у суду не були наявні документи, які додані ТОВ «АЛВС» до відзиву та, відповідно, судом розглянуто і задоволено клопотання про забезпечення позову без врахування всіх обставин, що повинні бути з`ясовані про вирішенні питання про забезпечення позову. Так, за договором підряду №С234/ДПР по об`єкту: «Реставрація житлового будинку по пр. Соборному, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.21, укладеному між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та ТОВ «АЛВС», будуть виконуватися реставраційні роботи внутрішньої частини будинку (вказаний договір не передбачає виконання фасадних робіт). На виконання фасадних робіт у будинку №234 по пр. Соборному в м. Запоріжжя розробляється інша проектна документація та буде проведений інший тендер. Виконання внутрішніх робіт у зазначеному будинку викликано, як це вказано у листі Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» вих. №1-10/113 від 27.07.20, тим, що, цитуємо: « 23 липня 2020 р. був усунений витік води з зовнішньої труби господарсько-питного водопостачання, в колодці біля будинку. Внаслідок замочування лесових просідних ґрунтів основа будинку №234 по пр. Соборному у м. Запоріжжі і сама будівля деформувалась. Нерівномірні осадки будівлі супроводжуються утворенням тріщин в конструкціях, сповзанням плит перекриття з опор, відшаруванням штукатурного шару та облицювальної плитки. Найбільш складна ситуація склалася в третьому під`їзді цього будинку в квартирах №№30, 32,34, 36. В цій частині будинку є температурний шов. Внаслідок нерівномірних осадок будівлі в рівні п`ятого поверху він розкрився на 50 мм. Зменшується величина спирання плит перекриття на стіни та балки. Є ймовірність падіння плит перекриття і сходових майданчиків. Технічний стан будівельних конструкцій в квартирах №№30, 32, 34, 36 аварійний». Крім того, 26.07.2020р. відбулось позачергове засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя під головуванням міського голови. Як зазначено у протоколі №34 від 26.07.2020р. вказаної комісії, найбільш значні деформації будинку виявились в районі 3-го під`їзду. За рекомендаціями ЗВ ДП НДІБК мешканці квартир №30, 32, 34, 36 25.07.2020р. відселилися. Таким чином, як стверджує заявник, у відповідності до умов договору підряду №С234/ДПР від 20.07.21, ТОВ «АЛВС» повинно у найкоротший час здійснити внутрішні реставраційні роботи у будинку №234 по пр. Соборному в м. Запоріжжя. Зволікання проведення цих внутрішніх робіт може призвести до обвалення будинку, внаслідок чого можуть постраждати люди. Відносно претензій заступника прокурора Запорізької області щодо відсутності погодження проектної документації на виконання ТОВ «АЛВС» вищезазначених робіт та отримання дозволу на виконання цих робіт і відсутності ліцензії на виконання цих робіт, зазначено наступне: листом від 25.02.2021р вих.№057/01-37 Відділом охорони культурної спадщини Запорізької міської ради надано позитивний висновок щодо науково-проектної документації та дозволено проведення робіт за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 234 за умови збереження архітектурних рішень будинку та декоративних елементів фасадів, що мають історико-архітектурну цінність; листом від 26.02.2021р вих.№0218/03-05 Управлінням містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації було надано дозвіл проведення робіт за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 234 за умови збереження архітектурних рішень, декоративних елементів будівлі, що мають архітектурну цінність; Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 26.11.2019р. ТОВ «АЛВС» було видано ліцензію на господарську діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками. Щодо претензії прокурора про відсутність в додатку до ліцензії ТОВ «АЛВС» такого виду робіт, як « 1.11.0. реставрація, консервація, ремонтні роботи, реабілітація пам`яток культурної спадщини» зазначено, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», господарська діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними наслідками (ССЗ), підлягає ліцензуванню за переліком видів робіт, що визначається Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом Перелік видів робіт із провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, які підлягають ліцензуванню, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 30.03.16. Постановою Кабінету Міністрів України №219 від 13.03.20 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» було скасовано вищезазначену постанову КМУ №256 від 30.03.16. Нової постанови, із затвердження вказаного переліку робіт, КМУ наразі не прийнято. Тобто, з 13.03.2020 року скасований нормативно-правовий акт, яким було визначено перелік видів таких робіт, в т.ч. і « 1.11.0. реставрація, консервація, ремонтні роботи, реабілітація пам`яток культурної спадщини». На думку заявника, з викладеного вбачається, що посилання прокурора на ту обставину, що в додатку до ліцензії ТОВ «АЛВС» відсутнє зазначення про такий вид робіт « 1.11.0. реставрація, консервація, ремонтні роботи, реабілітація пам`яток культурної спадщини» є безпідставним, так як з 13.03.2020 року, внаслідок скасування постанови КМУ, якою такий Перелік видів робіт було встановлено, суб`єкти господарської діяльності отримують будівельну ліцензію без визначення переліку робіт, тобто отримують загальну ліцензію на виконання будівельних робіт з середніми (СС2) та значними наслідками (ССЗ). Таким чином, для виконання ТОВ «АЛВС» внутрішніх робіт у будинку №234 по пр. Соборному в м. Запоріжжя наявні дозволи від Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради, Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації, а також наявна ліцензія на виконання будівельних робіт. …». Крім того, при розгляді свого клопотання відповідач 2 просить суд врахувати висновки щодо застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.21 по справі №916/3444/20 (номер в ЄДРСР 99057089).

Прокурором надані заперечення на клопотання представника відповідача 2 про скасування заходів забезпечення позову, у яких зокрема зазначено таке: «Відповідачем 2 не оспорюється той факт, що роботи за оскаржуваною процедурою закупівлі мають проводитись на об`єкті культурної спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації. З огляду на вказані приписи законодавства не має значення, який характер ремонтних або реставраційних робіт буде проводитись на об`єкті: внутрішні або щодо зовнішнього оздоблення. Окрім того, наведений у клопотанні лист відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради від 25.02.21 № 057/01-37 щодо позитивного висновку науково-проектної документації на проведення робіт за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 234 є неналежним доказом виконання вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Як зазначено вище відповідне погодження належить до компетенції виключно обласної державної адміністрації. Наразі, Запорізька обласна державна адміністрація, як уповноважений орган підтримує позовні вимоги прокурора у повному обсязі, про що зазначено у наданих до суду поясненнях до позову. Зазначають, що само посилання ТОВ «АЛВС» на лист від 26.02.21 № 0218/03-05 про можливе проведення робіт, зазначених у науково-проектній документації не спростовує того факту, що оскаржувана процедура закупівлі проведена не на підставі погодженої уповноваженим органом науково-проектної документації, а щодо робіт, наведених у додатку 3 «Технічна специфікація» тендерної документації. Остання Запорізькою обласною державною адміністрацією не розглядалась. Дозвіл на виконання наведених у ній робіт зазначеним уповноваженим органом не видавався. З метою підтвердження тотожності робіт, наведених у погодженій науково-проектній документації та технічній специфікації до тендерної документації, обласна прокуратура тричі зверталась до Запорізької обласної державної адміністрації з відповідними листами. Запорізька обласна державна адміністрація у листах від 02.08.2021 № 07291/08-46 та від 31.08.2021 № 08278/08-46 погодилась із наведеними прокурором порушеннями при проведенні оскаржуваної процедури закупівлі та укладенням оспорюваного договору, проте зазначила про неможливість на них відреагувати внаслідок відсутності бюджетного фінансування для сплати судового збору за подання відповідного позову. Більш того, у листі від 26.02.2021 № 0218/03-05 управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації, розглянувши науково-проектну документацію «Реставрація житлового будинку по пр. Соборному, 234 в м. Запоріжжя» допускало, що роботи на вказаному об`єкті можуть негативно вплинути на пам`ятку архітектурного значення. Вказане підтверджується безпосередньо змістом листа, в якому Запорізька обласна державна адміністрація передбачала негативний вплив робіт: «за умови збереження архітектурних рішень, декоративних елементів будівлі, що мають архітектурну цінність». Відповідачем 2 не спростовано того факту, що роботи, щодо яких проведено закупівлю не є тотожними наведеним у науково-проектній документації та, відповідно, оскаржувана процедура закупівлі проведена усупереч ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» без отримання від Запорізької обласної державної адміністрації дозволу на них. Вказане також узгоджується із допущеними при цьому порушеннями п. 4 розділу І «Загальні положення» Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 15.04.2020 № 708 та п. п. 6.2.2 ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва». Зокрема, відповідно до положень вказаного Порядку визначення предмета закупівлі робіт здійснюється замовником за об`єктами будівництва та з урахуванням ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва». Пунктом 6.2.2 зазначених ДСТУ передбачено надання замовником підряднику для розрахунку ціни пропозиції учасників торгів відомості обсягу робіт, що закуповуються, відомість ресурсів до неї з відповідними кошторисними цінами або без цін або затверджену проекту документацію. Усупереч наведеним приписам законодавства затверджена відповідачем 1 тендерна документація щодо оспорюваної закупівлі не містить узгодженої Запорізькою обласною державною адміністрацією науково-проектної документації «Реставрація житлового будинку по пр. Соборному, 234 в м. Запоріжжя». Також, відповідно до п. 6 розділу І тендерної документації учасник торгів відповідає за одержання всіх необхідних дозволів, ліцензій, сертифікатів на роботи, запропоновані на торги, та самостійно несе всі витрати на отримання таких дозволів, ліцензій, сертифікатів. Одночасно у листах від 02.08.2021 № 07291/08-46, від 16.08.2021 № 07713/08-46 та від 31.08.2021 № 08278/08-46 Запорізька обласна державна адміністрація не повідомляла про отримання ТОВ «АЛВС» дозволу на виконання робіт на об`єкті культурної спадщини згідно додатку 3 «Технічна специфікація» до оспорюваної процедури закупівлі. З огляду на викладене, наведеними у клопотанні ТОВ «АЛВС» обставинами не спростовано порушення відповідачами вимог ст. ст. 2, 13, 14, 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини», п. 4 розділу І «Загальні положення» Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 15.04.2020 № 708 та п. п. 6.2.2 ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» та ними не отримано дозволу від уповноваженого органу на проведення робіт на об`єкті культурної спадщини, що закуплені за даною процедурою закупівлі. Також, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» господарська діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними наслідками (ССЗ), підлягає ліцензуванню за переліком видів робіт, що визначається Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Державними будівельними нормами А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» визначено, що будівництво - це нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2 та значні наслідки - ССЗ. До значних наслідків (ССЗ) відносяться об`єкти, зокрема, пам`ятки культурної спадщини, визначені відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256 «Деякі питання ліцензування будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками» визначено Перелік видів робіт із провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, які підлягають ліцензуванню. Серед них за кодом 1.11.00. зазначено «Реставрація, консервація, ремонтні роботи, реабілітація пам`яток культурної спадщини». На час отримання ТОВ «АЛВС» ліцензії від 26.11.2019 № 67-Л вказаний нормативний акт Уряду був чинний. Разом з цим у доданому Відповідачем 2 дозвільному документі, а також відповідно до інформації Державної архітектуро-будівельної інспекції України від 28.07.2021 № 40-40-21-1446 Товариство не має дозволу на виконання робіт на об`єкті культурної спадщини. Незважаючи на положення п. 6 розділу І тендерної документації ТОВ «АЛВС» у подальшому не зверталося до Державної архітектуро-будівельної інспекції України із заявами, клопотаннями щодо отримання ліцензії за кодом 1.11.00. «Реставрація, консервація, ремонтні роботи, реабілітація пам`яток культурної спадщини». Вказане підтверджується листом зазначеного органу влади від 14.09.2021 № 40-40-13/3184-21. Аналогічні порушення законодавства відображені у висновку Управління Східного офісу Держаудитслужби у Запорізькій області від 16.09.2021 при проведенні моніторингу закупівлі робіт «ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Ремонтні та реставраційні роботи по будівлі закладу охорони здоров`я «Студентська поліклініка» по пр. Леніна, 59 в м. Запоріжжя І та II пусковий комплекс» (унікальний ідентифікатор ІІА-2021-06-15-007898-Ь), за якою ТОВ «АЛВС» також визнано переможцем. При цьому Відповідач 2 з ними погодився та відповідні результати моніторингу не оскаржив. Зазначене свідчить про наявність обґрунтованих припущень, що виконання робіт на цьому об`єкті без дозволу та відповідного погодження спеціально уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини може призвести до подальшої втрати її історично-архітектурної унікальності. Згідно із преамбулою Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування. У той же час недотримання відповідачами вимог законодавства щодо проведення робіт на підставі погодженої науково-проектної документації, безпідставне визначення вартості закупівлі на підставі не передбаченої законодавством технічної специфікації, а також не отримання дозволу на проведення зазначених у останній робіт щодо будівлі № 234 по пр. Соборний у м. Запоріжжі, а також подальше фактично безконтрольне з боку Запорізької обласної державної адміністрації проведення Відповідачем 2, у якого відсутня ліцензія на проведення будівельних робіт на об`єкті культурної спадщини, може призвести до втрати останнім своєї історико-культурної значущості, якщо не буде вжито захід забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «АЛВС» виконувати роботи відповідно до договору підряду № С234/ДДР по об`єкту: «Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя» від 20.07.2021. Застосування вказаного заходу забезпечення є співмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому, внаслідок заборони виконання будівельних робіт на об`єкті будь-які додаткові витрати або інші негативні наслідки ТОВ «АЛВС» нести не буде. Крім того, подаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, прокурором з метою недопущення неправомірного проведення робіт на об`єкті культурної спадщини враховано позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 905/1562/20. Зокрема, Верховним Судом зроблено висновок, що на стадії, коли укладений в результаті закупівлі договір є виконаним, вимога про визнання такого договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту. Так, у справі, що переглядалась Верховним Судом, предметом договору були роботи з реконструкції. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі неможливості повернення всього, отриманого за недійсним правочином (зокрема, якщо одержане полягає у виконаній роботі), сторона повинна відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У випадку визнання договору недійсним замовник закупівлі буде змушений компенсувати підрядній організації вартість робіт з реконструкції об`єкту, яка на дату відшкодування може бути навіть більшою аніж на дату проведення тендеру. Таким чином, Верховним Судом констатовано, що у такий спосіб державні інтереси не будуть захищені, а навпаки - створюється ризик їх подальшого порушення. Крім того, у разі визнання договору недійсним замовник закупівлі вже не зможе оголосити новий тендер і укласти договір на більш вигідних умовах - оскільки роботи будуть виконані частково або у повному обсязі.». У зв`язку з викладеним, прокурор просить суд відхилити клопотання представника відповідача 2.

Предметом спору у справі № 908/2807/21 є немайнові вимоги заявлені прокурором в інтересах позивача до відповідачів 1 і 2 про визнання недійсними результатів проведеної процедури закупівлі та договору підряду № С234/ДПР по об`єкту: Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя від 20.07.21, укладеного між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю АЛВС за наслідками процедури закупівлі.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.10.19 у справі № 916/1572/19, від 28.10.19 у справі № 916/1845/19, від 10.09.2020 у справі № 922/3502/19).

Згідно із ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом при вирішенні заяви прокурора про забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ АЛВС вчиняти дії щодо виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя від 20.07.21 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі враховано, що судове рішення у разі задоволення зазначених вище вимог прокурора не вимагатиме примусового виконання. А тому, така підстава для вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, судом не досліджувалась.

При цьому, судом застосована та досліджена така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, зркоема,судом встановлено, що житловий будинок по пр. Соборний, 234 у м. Запоріжжя згідно зі Додатком № 1 до наказу Міністерства культури України від 03.03.17 № 154 Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до наказу Мінкультури від 16.12.16 № 1198 належить до об`єктів культурної спадщини у Запорізькій області, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення, а саме є пам`яткою містобудування, архітектури та взятий під охорону на підставі наказу управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації від 28.11.13 № 49-О (охоронний № 4467/17-Зп).

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України від 8 червня 2000 року №1805-III Про охорону культурної спадщини (далі Закон №1805-III).

Згідно із Законом №1805-III, об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

У ст. 1 Закону №1805-III визначено, що:

- нерухомий об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності;

- пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;

- ремонт - сукупність проектних, вишукувальних і виробничих робіт, спрямованих на покращення технічного стану та підтримання в експлуатаційному стані об`єкта культурної спадщини без зміни властивостей, які є предметом охорони об`єкта культурної спадщини;

- реставрація - сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об`єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1805-III закріплено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1805-III, власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Згідно із абзацами 2-5 ч. 1 ст. 26 Закону №1805-III, консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади АР Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації. Розробленню проектів консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток передує проведення необхідних науково-дослідних робіт, у тому числі археологічних і геологічних. У складі організаційно-функціональної структури підприємства - виконавця робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток мають передбачатися підрозділи та/або фахівці, які забезпечують виконання відповідних виробничо-технічних, виробничих функцій. Головний архітектор проекту, керівники та виконавці робіт повинні мати освітні та освітньо-кваліфікаційні рівні для проведення відповідних робіт.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що якщо під час розгляду справи будуть встановлені обставини порушення вимог чинного законодавства при проведенні процедури закупівлі та укладенні спірного договору, які вплинули у т.ч. на результати відбору та на визначення переможця, то невжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ АЛВС виконувати спірний договір може унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду, оскільки у разі виконання ТОВ АЛВС робіт за спірним договором підряду, позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав, у т.ч. у разі виконання робіт та застосування наслідків недійсності правочину буде змушений відшкодувати вартість виконаних відповідачем 2 робіт.

При цьому, судом враховано, що з огляду на характер робіт, які підлягають виканню за спірним договором, негативним наслідком невжиття заходу забезпечення позову, який просить суд застосувати прокурор, може бути завдання шкоди об`єкту культурної спадщини, який знаходиться під охороною держави та охорона якого є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Крім цього, суд вважає за необхідне зауважити, що заходи забезпечення позову у даній справі цілком відповідають принципам адекватності із заявленими позовними вимогами та не матимуть наслідком втручання у господарську діяльність ТОВ АЛВС, оскільки вони мають тимчасовий характер та стосуються виключно заборони виконання зобов`язання за оспрюваним договором.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.20 у справі № 904/5876/19, від 10.11.20 у справі № 910/1200/20).

Як вбачається зі змісту клопотання відповідача 2 про скасування заходів забезпечення позову, доводи відповідача 2, зводяться фактично до спростування «претензій прокурора» викладених у позовній заяві, тобто, стосуються обґрунтованості позову.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Також, судом не приймається до уваги посилання відповідача 2 у клопотанні на висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.2021р. по справі №916/3444/20, оскільки обставини цієї справи та надані до суду докази на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, здійснюється судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин конкретної справи та з урахуванням поданих доказів, які у справі № 908/908/2807/21 та у справі № 916/3444/20 не є ідентичними, у т.ч. з огляду на те, що виконання робіт за оспорюваним у цій справі договором здійснюється у житловому будинку, який належить до об`єктів культурної спадщини у Запорізькій області, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення, а саме є пам`яткою містобудування, архітектури та взятий під охорону на підставі наказу управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації від 28.11.13 № 49-О (охоронний № 4467/17-Зп).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника ТОВ АЛВС за вих. від 28.10.21 б/н про скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, судом визнаються необґрунтованими (з підстав наведених в тексті такихпостанов) твердження представника відповідача 2 в частині того, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.20 № 219 скасовано постанову Кабінету Міністрів України від 30.03.16 № 256 (нормативно-правовий акт,яким було визначено перелік видів робіт, у т.ч. « 1.11.0. реставрація, консервація, ремонтні роботи, реабілітація пам`яток культурної спадщини».

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 145 ГПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 13, 42, 46, 53, 86, 145, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання представника ТОВ АЛВС за вих. від 28.10.21 б/н про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала господарського суду про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеялційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з ін. поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун