ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Справа№ 910/12688/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 07.10.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 (повний текст рішення складено та підписано 15.02.2021)

у справі №910/12688/20 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Малого приватного підприємства «Рокон»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград»

про стягнення 583 198,90 грн

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року Мале приватне підприємство «Рокон» (далі - МПП «Рокон», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» (далі - ТОВ «Будівельна компанія Будград», відповідач) про стягнення 583 198,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог МПП «Рокон» вказує, що відповідач не у повному обсязі оплатив роботи, виконані позивачем відповідно до Договору підряду від 01.09.2017 та Договору №Б-29/11-01 від 29.11.2017, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 391 522,00 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 191 676,90 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач у своєму відзиві зазначив, що оскільки позивачем було прострочено виконання робіт за Договором підряду від 01.09.2017, то акт приймання-передачі виконаних робіт відповідач не підписав, у зв`язку з чим строк оплати, на думку відповідача, не настав. Крім того, відповідач зазначив, що надані позивачем акти виконання робіт не є належними доказами виконання робіт. Також відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності щодо пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» на користь Малого приватного підприємства «Рокон» суму основного боргу у розмірі 391 522,00 грн та судовий збір у розмірі 5 872,83 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Судове рішення прийнято із посиланням на ст.ст. 849, 853 Цивільного кодексу України та встановлені обставини щодо отримання відповідачем від позивача актів приймання-передачі виконаних робіт за Договором підряду від 01.09.2019 та Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що роботи за спірними договорами були виконані позивачем у повному обсязі та прийняті відповідачем.

Беручи до уваги дату звернення позивача з даним позовом до суду (25.08.2020) та межі заявленого позивачем періоду щодо нарахування пені - по 30.09.2018, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності в частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені за Договором підряду від 01.09.2017 та Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/12688/20 в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Крім того, апелянтом подано клопотання про витребування доказів, в якому відповідач просить витребувати у МПП «Рокон» всі податкові накладні, які були зареєстровані по взаємовідносинах між МПП «Рокон» та ТОВ «Будівельна компанія Будград».

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду про часткове задоволення позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено виконання ним робіт, вказаних в актах приймання-передачі виконаних робіт за спірними договорами. Скаржник вказує, що ним було надано позивачу мотивовану відмову від підписання актів виконаних робіт у зв`язку з їх невідповідністю фактичним обсягам, а матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження фактичного виконання позивачем обсягу робіт, вартість яких визначена ним самостійно у актах виконаних робіт.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції встановив обставини направлення позивачем відповідачу актів приймання-передачі виконаних робіт на підставі недопустимих доказів, оскільки опис вкладення №490 не містить календарного штемпеля, що є порушенням порядку оформлення поштових відправлень.

Апелянт стверджує, що всупереч умовам п. 4.3. договору №Б29/11-01 від 29.11.2017 позивачем не було надано актів виконаних робіт за формою КБ-2 та довідки про вартість виконаних робіт КБ-3. Також зазначає, що позивачем не зареєстровано податкових накладних на суми, зазначені в актах виконаних робіт що, на думку відповідача, не свідчить про реальність господарських операцій з виконання робіт.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/12688/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/12688/20, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/12688/20 до закінчення його перегляду у апеляційному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу, МПП «Рокон» заперечило проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а рішення місцевого господарського суду від 09.02.2021 прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. 29.04.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.04.2021 у справі №910/12688/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Куксов В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 справу №910/12688/20 прийнято до провадження визначеним складом суду, справу призначено до розгляду на 10.06.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 задоволено клопотання Малого приватного підприємства «Рокон» про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 15.06.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В. 15.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 15.06.2021 у справі №910/12688/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 справу №910/12688/20 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 29.07.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. 29.07.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.07.2021 у справі №910/12688/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 справу №910/12688/20 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Від відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи, в якій скаржник просив поставити на вирішення експертам питання щодо визначення переліку, обсягу та вартості фактично виконаних робіт за Договором підряду від 01.09.2017 та Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні вказаного клопотання відповідача з огляду на його безпідставність.

У судовому засідання 29.07.2021 оголошено перерву у розгляді справи на 09.09.2021.

Судове засідання 09.09.2021 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 розгляд справи призначено на 07.10.2021.

У судове засідання 07.10.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представником позивача, адвокатом Сусліковою Н., подано клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що вона бере участь у іншому судовому засіданні.

Вирішуючи питання про задоволення зазначеного клопотання, колегією суддів апеляційного господарського суду враховано, що представниками позивача та відповідача у минулому судовому засіданні надавалися пояснення, крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі, в яких підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі, в яких заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» (замовник) та Малим приватним підприємством «Рокон» (підрядник) укладено Договір підряду, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався на свій ризик, власними силами та засобами надати послуги з виконання ремонтно-будівельних робіт на об`єктах замовника, з використанням матеріалів замовника.

Відповідно до п. 1.2 Договору підряду від 01.09.2017 роботи виконуються в обсягах згідно з дефектного акту, відповідно до ДСТУ-БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» та ДСТУ - НБД.1.1-3:2013 «Настанова щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та кошторисного прибутку у вартості будівництва» в строки, визначені цим договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи на умовах даного договору.

Згідно з п. 2.1 Договору підряду від 01.09.2017 договірна ціна за цим договором є твердою та становить 640 000,00 грн.

У Дефектному акті сторонами погоджено, що роботи виконуються підрядником в корпусі №18 (2-й поверх, в осях 15-20, А-Ж) під розміщення цеху 232 (комплекс 23) і ділянки для зберігання дорогоцінних металів з адресою: м. Київ, вул. Московська, буд. 8; визначено найменування робіт, їх обсяг.

Крім того, 29.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» (замовник) та Малим приватним підприємством «Рокон» (підрядник) укладено Договір №Б-29/11-01, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник взяв на себе зобов`язання виконати роботи з поточного ремонту покрівлі житлового будинку Печерського району міста Києва за адресою: вул. Архітектора Городецького, 12/3. Роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи, перелік, вартість та термін виконання наведений в додатку №1, у відповідності з кошторисом, який розроблений підрядником згідно з «Правил визначення вартості будівництва» ДСТУ Б.Д.1.1-1.2013 та є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору №Б-29/11-01 від 29.11.2017 замовник зобов`язався прийняти виконану роботу та оплатити її згідно з умовами договору.

Згідно з п. 3.1 Договору №Б-29/11-01 від 29.11.2017 ціна на роботи встановлюється в національній валюті України. Ціна визначена на підставі Державний будівельних норм, ДСТУ Б.Д..1.1-1.2013 та становить 45 222,00 грн.

У Дефектному акті сторонами погоджено, що підрядник виконує поточний ремонт покрівлі житлового будинку Печерського району міста Києва за адресою: вул. Архітектора Гоородецького, 12/3; визначено найменування робіт, їх обсяг.

Відповідно до п. 2.2 Договору підряду від 01.09.2017 на умовах даного договору сторони погодили наступний порядок розрахунків:

- замовник перераховує підряднику авансовий платіж у розмірі 150 000,00 грн;

- остаточний розрахунок з урахуванням авансу здійснюється замовником протягом 5-ти банківських днів, починаючи з дня підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Як вбачається з банківської виписки з рахунку позивача, 01.09.2017 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, 08.09.2017 - грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн, 21.09.2017 - грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн, 01.11.2017 - грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, 08.11.2017 - грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, 08.12.2017 - грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, 02.02.2018 - грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн, 10.05.2018 - грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн, 07.06.2018 - грошові кошти у розмірі 1 700,00 грн, 02.08.2018 - грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору підряду від 01.09.2017 здавання виконаних робіт підрядником та їх прийняття замовником здійснюється шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2018 позивач на направив на адресу відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Київ, проспект Визволителів, буд. 3, офіс 10а) акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором підряду від 01.09.2017 на суму 640 000,00 грн, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

Враховуючи Нормативи та нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, судом першої інстанції встановлено, що акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором підряду від 01.09.2017 на суму 640 000,00 грн був отриманий відповідачем 02.07.2018, а тому остаточні розрахунки з позивачем відповідач повинен був провести у строк до 09.07.2018 включно (з урахуванням положень п. 2.2 Договору підряду від 01.09.2017).

Як вбачається з опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку, позивач повторно 06.08.2018 направив на адресу відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Київ, проспект Визволителів, буд. 3, офіс 10а) акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором підряду від 01.09.2017 на суму 640 000,00 грн. Вказаний акт було отримано відповідачем 17.08.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У п. 5.1 Договору №Б-29/11-01 від 29.11.2017 сторонами погоджено, що здача-приймання виконаних робіт по кожному об`єкту здійснюється відповідно з діючими нормами і правилами та оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт. Замовник перевіряє правильність акту протягом 10-ти робочих днів з дня його отримання та підписує виходячи з реально виконаних робіт або відмовляє в підписанні акту та дає письмову обґрунтовану відповідь про причини відмови. При наявності недоліків у виконаних роботах сторонами складається дефектний акт. Разом з актами приймання-передачі наданих послуг підрядник надає замовнику податкові накладні.

26.06.2018 позивач направив на адресу відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Київ, проспект Визволителів, буд. 3, офіс 10а) акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017 на суму 45 222,00 грн, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком, які долучені позивачем до матеріалів справи.

Враховуючи Нормативи та нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, суд першої інстанції встановив, що акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017 на суму 45 222,00 грн вважається отриманим відповідачем 02.07.2018, а тому він вважається підписаним відповідачем 16.07.2018 (з урахуванням положень п. 5.1 Договору №Б-29/11-01 від 29.11.2017).

Крім того, як вбачається з опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку, позивач повторно 06.08.2018 направив на адресу відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Київ, проспект Визволителів, буд. 3, офіс 10а) акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017 на суму 45 222,00 грн.

Вказаний акт було отримано відповідачем 17.08.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 4.3 Договору №Б-29/11-01 від 29.11.2017 остаточна оплата за виконані роботи проводиться на підставі підписаних актів виконаних робіт за формою КБ-2 та довідки про вартість виконаних робіт КБ-3.

Також, 06.08.2018 позивач направив на адресу відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Київ, проспект Визволителів, буд. 3, офіс 10а) претензію №41 від 06.08.2018 про сплату заборгованості за Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017 у сумі 7 222,00 грн, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком, які долучені позивачем до матеріалів справи. Вказана претензія була отримана відповідачем 17.08.2018.

Таким чином, відповідач повинен був провести остаточні розрахунки з позивачем за Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017 у строк до 27.08.2018 включно.

Відповідач, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ним було надано позивачу мотивовану відмову від підписання актів виконаних робіт у зв`язку з їх невідповідністю фактичним обсягам, а матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження фактичного виконання позивачем обсягу робіт, вартість яких визначена ним самостійно у актах виконаних робіт.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідь щодо надісланих позивачем актів приймання-передачі виконаних робіт була складена відповідачем 28.08.2018, при чому копію вказаної відповіді до суду першої інстанції надано не було.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Так, в ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Судом вірно встановлено, що 26.06.2018 позивач направив на адресу відповідача акти приймання-передачі виконаних робіт за Договором підряду від 01.09.2017 та Договором №Б-29/11-01 від 29.11.2017, та відповідач вважається таким, що отримав вказані акти 02.07.2018 (з врахуванням Нормативів та нормативних строків пересилання поштових відправлень).

Колегією суддів відхиляються твердження скаржника про те, що опис вкладення №490 не є належним доказом на підтвердження обставин відправлення позивачем вказаних актів 26.06.2018, оскільки не містить календарного штемпеля. Апеляційний господарський суд зазначає, що такі твердження відповідача є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме опис вкладення, на який посилається позивач, з ідентифікатором 490 містить календарний штемпель поштового відділення з датою 26.06.2018 (т. 1 а.с. 43). Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що апелянт не посилається на те, що він не отримував акти приймання-передачі виконаних робіт взагалі, а лише зазначає про відсутність штемпелю на описі вкладення у лист.

Оскільки ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не було встановлено, що відповідач відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України не заявив про відступлення позивачем від умов договору та про недоліки у виконаних роботах після отримання актів приймання-передачі виконаних робіт, то відповідач втратив право посилатися на такі недоліки або відступи від умов договору.

Посилання скаржника на п. 4.3. Договору №Б-29/11-01 від 29.11.2017, згідно з яким остаточна оплата за виконані роботи проводиться на підставі підписаних актів виконаних робіт за формою КБ-2 та довідки про вартість виконаних робіт КБ-3, не спростовують обов`язку замовника прийняти та оплатити виконані підрядником роботи.

При цьому у п. 5.1 Договору №Б-29/11-01 від 29.11.2017 сторонами погоджено, що здача-приймання виконаних робіт по кожному об`єкту оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт, та вказаний пункт договору не передбачає складання підрядником актів виконаних робіт саме за формою КБ-2 та довідки за формою КБ-3.

До того ж, акти приймання-передачі виконаних робіт за вищевказаними договорами містять реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак є первинними документами, які підтверджують здійснення господарських операцій.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що роботи були замовлені у позивача в якості субпідрядника, оскільки між відповідачем та КП СПБ «Арсенал» було укладено Договір підряду №16/8-2017 від 23.08.2017, та співставленням переліку та обсягу робіт, визначених локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1, укладеним між позивачем та відповідачем, і переліку та обсягу робіт, визначених локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 та Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, укладених між відповідачем та КП СПБ «Арсенал», на думку скаржника можна прийти до висновку, що замовлені роботи не були виконані позивачем в повному обсязі.

На переконання колегії суддів, обставини укладання відповідачем договорів з третіми особами не впливає на зміст спірних правовідносин, положення Договору підряду №16/8-2017 від 23.08.2017, укладеного між відповідачем та КП СПБ «Арсенал» не входить до предмету доказування у цій справі, а відтак доводи апеляційної скарги у цій частині також відхиляються.

Розглядаючи подане відповідачем клопотання про витребування доказів, колегія суддів зауважує, що чинним законодавством не ставиться обов`язок виконання договірних зобов`язань в залежність від реєстрації контрагентом податкових накладних, так само відсутність реєстрації податкових накладених не свідчить про відсутність господарської операції, як помилково вважає скаржник.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, наявність або відсутність реєстрації позивачем податкових накладних сама по собі не може підтверджувати виконання або невиконання позивачем будівельних робіт, зазначених в актах приймання-передачі виконаних робіт до Договору підряду від 01.09.2017 та Договору № Б-29/11-01 від 29.11.2017, з`ясування обставин реєстрації податкових накладних за вказаними договорами не входить до предмету доказування у справі. Відтак, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про витребування у позивача податкових накладних, які були зареєстровані чи подавалися на реєстрацію по взаємовідносинам між МПП «Рокон» та ТОВ «Будівельна компанія Будград», а також відхиляє доводи апеляційної скарги у цій частині.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду - 25.08.2020 та межі заявленого позивачем періоду щодо нарахування пені - по 30.09.2018, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про застосування у спірних правовідносинах строку позовної давності щодо нарахованої позивачем пені.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог. Відповідачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було спростовано належними та допустимими доказами обставин виконання позивачем робіт за спірними договорами.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не було подано належних та переконливих доказів на заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи, викладені у апеляційній скарзі відповідача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2021, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2021 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/12688/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/12688/20 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Будград».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/12688/20.

Матеріали справи №910/12688/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 02.11.2021.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала