ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7345/21

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний", 65481, м.Южне, Одеська область, вул.Берегова, 13,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Трубоізолкомплект", 49038, м.Дніпро, вул.Князя Ярослава Мудрого, буд.68, корпус 7, приміщення 305,

про стягнення грошових коштів

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Трубоізолкомплект", 49038, м.Дніпро, вул.Князя Ярослава Мудрого, буд.68, корпус 7, приміщення 305, про стягнення пені за період прострочення 29.12.2020р. по 14.06.2021р. у розмірі 120 495,60грн., штраф за прострочення виконання поставки товару постачальником у розмірі 21 139,58грн.

Також позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 2 270,00грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021р. позовну заяву залишено без руху, зобов`язано позивача усунути недоліки, а саме надати суду належні докази направлення відповідачу позовної заяви з доданими до неї додатками.

31.08.2021р. до Господарського суду Дніпропетровської області від державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази.

07.10.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач підтверджує факт існування між сторонами договірних зобов`язань та укладення спірного Договору. У той же час, просить звернути увагу суду на те, що під час участі у тендері відповідач надавав цінову пропозицію ще у жовтні 2020 року, договір підписаний 02.12.2020, а рознарядка (заявка) на поставку товару згідно п. 4.1. Договору направлена лише 10.12.2020, тобто майже через 2 місяці після аукціону. Тобто, за цей період відбулось значне підвищення цін на Товар. Підтверджуючим документом з інформацією про те, що ціна товару змінилася на ринку в бік збільшення від 60 до 80% є висновок Торгово-промислової палати України №010 від 21.07.2021. Листом вих. №23/12 від 23.12.2020 відповідач звертався з проханням до позивача підписати додаткову угоду до Договору про зміну кількості Товару без урахування позицій №16,17, 18, 19, 33 Специфікації, на які відбулось значне зростання цін. Також, листом вих. №04/02 від 04.02.2021 відповідач знову звернувся до позивача про збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни, що передбачено ч. 5 ст. 41 ЗУ "Про Публічні Закупівлі", але жодної відповіді не отримали, тільки в телефонному режимі повідомили про необхідність постачання товару в повному обсязі за цінами передбаченими у специфікації, у зв`язку з чим відповідачем було поставлено позивачеві товар неналежної якості, що спричинило відповідачу значні збитки. За таких обставин, відповідач вважає, що вищевикладені доводи, можуть бути підставою для зменшення суми пені та штрафу згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України.

25.10.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовуючи заперечення відповідача, вказані у відзиві на позов, посилається на те, що відповідач викладає заперечення проти позову, а де-факто акцентує увагу на "непогодженні", без будь-яких заперечень і аргументів, які обґрунтовують це не погодження. Також, відповідач просить врахувати обставини щодо ініціації останнім процедури внесення змін у спірний договір, що не входить у предмет доказування у даній справі. У абз. 10 арк. 1 відзиву на позовну заяву містить твердження "про врахування доказів, що наведені нижче", зокрема, опис надання листів щодо укладання додаткової угоди, висновок ТТП України, хоча останні не є доказами у цій справі, оскільки не є даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України). Окрім цього, відповідач зазначає про завдання йому збитків без конкретизації, що саме таким збитками стало, не встановлює причинно-наслідковий зв`язок тощо.

Щодо збитків, понесених відповідачем зазначає наступне. Так, ч. 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У даній справі збитки відповідача не підтвердженні ніякими доказами, що виключає застосування дискреційних повноважень суду щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Також, позивач зазначає, що 11.12.2020 відповідачем електронною поштою була отримана рознарядка №213-38/47 від 10.12.2020, згідно якої, відповідно до п. 4.1. Договору відповідач був зобов`язаний здійснити поставку Товару на суму 1 295 848,58 грн. з ПДВ у строк до 28.12.2020. Крім того, ця рознарядка була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку. Однак, лише 15.06.2021 відповідач здійснив поставку раніше недопоставленого товару, що підтверджується приймальним актом від 15.06.2021 №2429, ТТН №32 від 14.06.2021, матеріальною перепусткою №20979, що наявні у матеріалах справи. Тобто через більше ніж шість місяців після отримання рознарядки, позивач отримав те, на що розраховував під час укладення Договору, і позивач був вимушений вносити у поточну господарську діяльність відповідні коригування, детерміновані тривалою відсутністю відповідного товару, який не був поставлений відповідачем.

Суддя Панна С.П. перебувала на лікарняному (лист непрацездатності №618141-1 з 21.10.2021р. по 26.10.2021р.).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2020 Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД "Трубоізолкомплект" (постачальник) укладено Договір №Т/РБУ-307/20 (надалі - Договір), за п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити на склад покупця, а покупець прийняти і оплатити товар, в кількості та за цінами, які вказані у Додатку №1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Специфікації (Додаток №1 до Договору) сума поставки становить 1 330 699,99 грн.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що поставка товару здійснюється постачальником протягом 10 (десяти) робочих днів з дати направлення покупцем письмової рознарядки (заявки) постачальнику на поставку товару.

Письмова рознарядка (заявка) може направлятися засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою з обов`язковим направленням оригіналу письмової рознарядки (заявки) поштовим відправленням (листом з описом вкладення). Письмові рознарядки (заявки), відправлені факсом або електронною поштою, мають повну юридичну силу і породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути подані до судових інстанцій в якості належних доказів і не можуть спростовуватися Сторонами Договору. Належним підтвердженням направлення письмової рознарядки (заявки) та її отримання Стороною є звичайне технічне підтвердження покупця про відправлення документу, звіт факсимільного апарату, звіт серверу про відправлення електронного повідомлення тощо.

Згідно з п. 4.2. Договору датою поставки вважається дата прийняття товару на складі покупця.

Відповідно до п. 5.1. Договору якість товару, що поставляється, повинна відповідати діючим стандартам і нормам та вимогам, зазначеним у Додатку №1 до цього Договору.

При постачанні товару, постачальник повинен надати супроводжувальні документи, які підтверджують якість товару, а саме: сертифікат якості від виробника на кожну позицію Додатку №1 (Специфікація) до цього Договору.

Гарантійні зобов`язання - протягом 12 (дванадцяти) місяців з дати поставки конкретної партії товару на склад покупця.

Пунктом 6.3.1. Договору встановлено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строк, встановлений цим договором з оформленням первинних документів.

Згідно з п. 7.1. Договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, винна Сторона несе відповідальність перед іншою Стороною відповідно до діючого законодавства та умов, викладених у цьому Договорі.

За порушення постачальником строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі п`ятнадцять відсотків вказаної вартості (п. 7.2. Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору договір набуває чинності з моменту його укладання і діє по 31.12.2020, а в частині обов`язків, що виникли в період дії цього Договору, і відповідальності за їх невиконання - до повного їх виконання проведеного належним чином, і за вимогою кредитора про відшкодування нанесених збитків і сплати неустойки.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2020 постачальником електронною поштою отримана рознарядка №213-38/47 від 10.12.2020,відповідно до якої згідно з п. 4.1. Договору відповідач був зобов`язаний здійснити поставку товару на суму 1 295 848,58 грн. з ПДВ у строк до 28.12.2020. Окрім цього, рознарядку направлено відповідачеві засобами поштового зв`язку.

Однак, всупереч вимогам Договору, станом на час звернення позивачем з претензією до відповідача (27.10.2020), з метою досудового врегулювання спору, не поставленим залишився товар за наступними позиціями: позиція №11 рознарядки, №16, №17, №18, №19, №33.

23.12.2020 на електронну пошту позивача відповідачем направлено лист №23/12 від 23.12.2020, в якому зазначено про неможливість поставки непоставленого товару згідно рознарядки №213-38/47 від 10.12.2020 та висловлено прохання підписати додаткову угоду про зміну кількості товару без урахування позицій№11,16,17,18,19,33.

15.06.2021 відповідач здійснив поставку раніше недопоставленого товару, що підтверджується приймальним актом від 1506.2021 №2429, ТТН №32 від 14.06.2021, матеріальною перепусткою №20979, що наявні у матеріалах справи. Тобто, відповідачем порушено строк поставки товару більше ніж на 6 (шість) місяців.

Посилаючись на п. 7.2. Договору, позивачем нараховані відповідачеві пеня за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0,5% від вартості непоставленого товару у розмірі 120 495,60 грн. за період 26.12.2020 по 14.06.2020, а також штраф 15% вказаної вартості у розмірі 21 139,58 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт порушення відповідачем строків виконання Договору в частині поставки товару, обґрунтованість нарахування пені та штрафу.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст. 232 ГК України).

За ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Проаналізувавши матеріали справи, вивчивши надані сторонами докази, суд приймає позицію позивача та не погоджується з доводами та аргументами відповідача виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується жодною із сторін, сторонами у Договорі та Додатку до нього (Специфікації) погоджено кількість та вартість товару, що мав поставити відповідач.

Окрім того, відповідачем, відповідно до умов Договору отримано рознарядку (заявку) на товар визначений у Специфікації.

Твердження відповідача стосовно того, що позивачем направлено заявку через досить тривалий час, що унеможливило належним чином виконати відповідачем умови Договору через значне підвищення цін судом не приймається, оскільки умовами Договору не встановлено строк направлення позивачем рознарядки (заявки), як і не передбачено зміну ціни у разі підвищення цін тощо.

Таким чином, відповідач підписуючи Договір та Додатки до нього, а також приймаючи заявку на поставку товару за Договором, взяв на себе обов`язок щодо виконання обов`язків за Договором в частині поставки товару визначеного у Специфікації та рознарядці (заявці).

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідачем поставлено залишок товару лише після отримання претензії від позивача. Так, 27.01.2021 позивачем направлено відповідачеві претензія, відповідь на яку отримана лише 31.03.2021, тобто через два місяці.

Відповідно до п.7.2. Договору, за порушення постачальником строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі п`ятнадцять відсотків вказаної вартості.

Перевіривши розрахунок позивача стосовно стягнення штрафу в розмірі п`ятнадцять відсотків у розмірі 21 139,58грн., нарахованої на суму 140 930,53грн., суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає задоволенню у розмірі 21 139,58грн..

Щодо нарахованої позивачем пені в розмірі 120 495,60грн. за період з 29.12.2020р. по 14.06.2021р., суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, відповідно до п.7.2. Договору, за порушення постачальником строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі п`ятнадцять відсотків вказаної вартості.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Так, відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України та частини 1 статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин 4 і 6 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За результатами перевірки розрахунків позивача, суд встановив, що при розрахунку пені позивач допустив помилку, провівши нарахування всупереч вимог наведених норм Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", провівши нарахування пені у розмірі 0,5 % від вартості товару, з якого допущено прострочення виконання.

За розрахунком суду пеня з простроченої суми за період з 29.12.2020р. по 14.06.2021р. становить 8 316,07грн, яка підлягає стягненню.

З урахуванням наданих позивачем доказів, проведеного перерахунку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення на користь позивача належать 8 316,07 грн. пені, 21 139,58 грн. - 15 % штрафу.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Трубоізолкомплект" (49038, м. Дніпро, вул.Князя Ярослава Мудрого, буд.68, корпус 7, приміщення 305, ) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, м.Южне, Одеська область, вул.Берегова, 13, ) 8 316,07 грн. пені, 21 139,58 грн. - 15 % штрафу та витрат зі сплати судового збору у розмірі 472,09 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 09.11.2021

Суддя С.П. Панна