ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

08 листопада 2021 року Справа № 924/431/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004"

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.08.2021

(ухвалене о 17:17 год. у м. Хмельницький, повний текст складено 30.08.2021)

у справі № 924/431/21 (суддя Муха М.Є.)

за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави

до відповідачів:

1) Волочиської міської ради

2) Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004"

про визнання недійсним рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку

за участю представників сторін:

прокурор - Безпалов А.В.;

від Волочиської міської ради - не з`явився;

від Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" - Лозюк С.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Волочиської окружної прокуратури звернувся до суду Господарського суду Хмельницької області з позовом до Волочиської міської ради та Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004", в якому просив суд визнати недійсним рішення сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району - Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004" та зобов`язати ПП "Аграрна компанія 2004" повернути на користь територіальної громади в особі Волочиської міської ради земельну ділянку площею 0,1183 га з кадастровим номером :01:002:0003 із категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах населеного пункту за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Хмельницького району (Волочиська ОТГ).

В обґрунтування позову зазначав, що 01.10.2019 ПП "Аграрна компанія 2004" звернулося до Волочиської міської ради із заявою №371 від 01.10.2019 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах населеного пункту за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району.

Рішенням шістдесят п`ятої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №159-65/2019 від 05.12.2019р. надано ПП "Аграрна компанія 2004" дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність останнього.

Рішенням сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1183 га з кадастровим номером :01:002:0003 із категорії земель сільськогосподарського призначення та надано вказану земельну ділянку у власність ПП "Аграрна компанія 2004". На підставі такого рішення, державним реєстратором Волочиської районної державної адміністрації Лозіцькою Т.В. 03.06.2020 було зареєстровано право власності на земельну ділянку за ПП "Аграрна компанія 2004".

На думку прокурора, рішення Волочиської міської ради про безоплатну передачу земельної ділянки у власність ПП "Аграрна компанія 2004", як юридичної особи незаконним, оскільки у відповідності до ст. 118 ЗК України безоплатно приватизувати земельну ділянку можуть виключно громадяни. Оскільки, відповідач набув право власності на земельну ділянку без будь-яких правових підстав, земельна ділянка підлягає поверненню Волочиській міській раді.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.08.2021 у справі № 924/431/21 позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району - Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004". В позові в частині зобов`язання Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" повернути на користь територіальної громади в особі Волочиської міської ради земельну ділянку площею 0,1183 га з кадастровим номером :01:002:0003 із категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах населеного пункту за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Хмельницького району (Волочиська ОТГ) відмовлено. Стягнуто з Волочиської міської ради на користь Хмельницької обласної прокуратури 2 270 грн судового збору.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що безоплатна передача Волочиською міською радою від імені територіальної громади земельної ділянки комунальної власності Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004" у приватну власність є недопустимим, так як орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень вправі виключно: або надати її у постійне/тимчасове користування, або в оренду, або продати. При цьому, серед визначених законом повноважень, він не вправі безоплатно передати земельну ділянку у власність юридичній особі.

Відмовляючи в задоволені позовної вимоги про зобов`язання відповідача 2 повернути спірну земельну ділянку суд зазначив, що така вимога є необґрунтованою, оскільки ПП "Аграрна компанія 2004" набула у власність нерухоме майно яке знаходиться на зареєстрованій земельній ділянці, а тому із набуттям права власності на будівлю, відповідач-2 набув право на земельну ділянку комунальної власності, на якій ця будівля розташована, однак таке право, відповідач-2 повинен реалізувати у визначений законом порядок і спосіб.

Суд вказав, що обраний прокурором спосіб захисту не є належним та ефективним, оскільки ПП "Аграрна компанія 2004" має визначене законом право на спірну земельну ділянку.

Окрім того, місцевий господарський суд взяв до уваги те, що у цій конкретній справі суд позбавлений можливості захистити порушене право позивача у вибраний спосіб захисту, а саме здійснивши повернення земельної ділянки, яка знаходиться під будівлею, яка на праві власності належить ПП "Аграрна компанія 2004".

Також, суд першої інстанції надав оцінку підставам для представництва прокурором інтересів держави у суді.

Розглядаючи спірні правовідносини застосував відповідні положення ст. ст. 13, 19, 41, 143 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 172, 316, 317, 319, 321, 330, 387, 388 ЦК України, ст. ст. 12, 78, 80, 83, 116, 120, 122 ЗК України, ст. ст. 24, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Не погоджуючись із зазначеним рішенням із апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулося Приватне підприємство "Аграрна компанія 2004", у якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.08.2021 у справі № 924/431/21 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, звернулося Приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" зазначає такі доводи.

На підставі рішення Клининської сільської Ради народних депутатів Волочиського району Хмельницької області від 02.11.1993 №13 земельну ділянку загальною площею 1661 га в межах с. Клинини Волочиського району Хмельницької області було передано у колективну власність Колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога", що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ005 від 06.06.1995.

До складу вказаних земель відносяться землі господарського двору, до яких входить спірна земельна ділянка площею 0,1183 га і на якій розташована будівля пожежного депо, власником якої, з 15.02.2010, є ПП "Аграрна компанія 2004".

ПП "Аграрна компанія 2004" у законний спосіб набуло право власності на будівлю пожежного депо, шляхом викупу майнових сертифікатів у членів колишнього КСП "Перемога" - фізичних осіб, які одночасно являлись і співвласниками земель колективної власності згідно Додатку 1 до зазначеного Державного акту, із подальшим виділенням їх в натурі, а отже й правомірно набуло права власності на земельну ділянку, на якій вона розташована, починаючи з дати державної реєстрації права власності на будівлю пожежного депо, тобто з 15.02.2010, як автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди.

Земельні ділянки, що входять у масив земельних ділянок, переданих КСП "Перемога" у колективну власність за Державним актом, належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, зокрема, до виду - несільськогосподарські угіддя, тобто до земель під сільськогосподарськими будівлями і дворами, й знаходяться в межах населеного пункту Курилівка, які не підлягали розпаюванню.

Суд дійшов висновку, що після визнання СВК "Перемога" банкрутом, земельна ділянка, на якій даний кооператив знаходився, яка на момент не була у встановленому законом порядку зареєстрована та відносилась до земель колективної власності колишнього КСП "Перемога", перейшла у комунальну власність Волочиської територіальної громади.

Однак, єдиним належним та допустимим доказом того, що КСП "Перемога", як юридична особа, було припинено, може слугувати витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із зазначенням коду і назви підприємства, форми власності, відомостей про його керівника тощо, але такий доказ відсутній в матеріалах справи.

Суд не встановив факту припинення (реорганізацію шляхом перетворення) КСП "Перемога", як юридичної особи і припустився помилки, коли прийшов до висновку, що СВК "Перемога" є правонаступником КСП "Перемога".

Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор не обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

За наведеного, відповідач-2 вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову є помилковим.

Від Волочиської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача-2, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке.

Спірна земельна ділянка перейшла у власність територіальної громади в особі Волочиської міської ради, яка в подальшому розпорядилася нею шляхом безоплатної передачі у власність ПП "Аграрна компанія 2004", а наявність у власності нерухомого майна на вказаній земельній ділянці не створює юридичних наслідків у вигляді права на їх отримання на безоплатній основі.

Судом зроблено вірний висновок, що відповідач ПП "Аграрна компанія 2004" на законних підставах набуло право приватної власності на нерухоме майно, що розташоване на спірній земельній ділянці, а також, що ПП "Аграрна компанія 2004" із набуттям права власності на будівлю, набула право на земельну ділянку комунальної власності, на якій ця будівля розташована, однак таке право відповідач повинен реалізувати у визначений законом порядок і спосіб, яким не є її безоплатна приватизація.

Рішення Волочиської міської ради про безоплатну передачу земельної ділянки у власність ПП "Аграрна компанія 2004", як юридичній особі є незаконним, оскільки у відповідності до ст. 118 Земельного кодексу України безоплатно приватизувати земельну ділянку можуть виключно громадяни.

У цій справі прокуратурою на виконання положень ст. 53 ГПК України і ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", обґрунтовуючи позов і підстави представництва інтересів держави в суді

За наведеного у, прокурор вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №924/431/21 від 26.08.2021, яким частково задоволено позов ухвалене із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга ПП "Аграрна компанія 2004" не підлягає задоволенню.

Волочиська міська рада не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В той же час, відповідач-1 подав суду апеляційної інстанції лист в якому зазначає, що викладені ПП "Аграрна компанія 2004" у апеляційній скарзі доводи підтримує в повному обсязі та просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 08.11.2021 представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при ухвалені оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. З огляду на вказане, вважає, що Господарського суду Хмельницької області у справі №924/431/21 від 26.08.2021, в оскарженій частині, слід скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Також, представник скаржника заявив усне клопотання про зупинення провадження у справі № 924/431/21 до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №924/454/20.

В обґрунтовування такого клопотання послався на те, що: справи № 924/431/21 та №924/454/20 є подібними за предметом спору (витребування земельної ділянки); провадження у справах порушено за позовними заявами органів прокуратури. Вказав, що у справі № 924/454/20 буде надана оцінка зверненню прокурора до суду з відповідним позовом.

Прокурор в судовому засіданні заявив, що з доводами скаржника не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. Заперечував проти зупинення провадження у справі. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

В судове засідання 08.11.2021 представник Волочиської міської ради не з`явився.

Враховуючи приписи ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що Волочиська міська рада була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення (а. с. 199), а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача-1.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора та представника скаржника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення в оскарженій частині залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що на підставі рішення Клининської сільської Ради народних депутатів Волочиського району Хмельницької області від 02.11.1993 №13 земельну ділянку загальною площею 1661га в межах с. Клинини, Волочиського району Хмельницької області було передано у колективну власність "Колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога", що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ005 від 06.06.1995 (а. с. 21-23).

З архівною копії історичних даних архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації судом з`ясовано, що відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 у Волочиському районі Хмельницької області відбулось реформування колективних сільськогосподарських підприємств, внаслідок цього утворилися нові формування: сільськогосподарські виробничі кооперативи та сільськогосподарські товариства з обмеженою відповідальністю. На загальних зборах 28.02.2000 в селі Клинини на базі колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога" було утворено сільськогосподарський виробничий кооператив з цією ж назвою. Адміністративно-територіальних змін не відбулося. Кооператив функціонує в складі одного села Клинини. Керівним органом в кооперативі, на відміну від СТОВ, є правління, яке разом з головою правління вирішує виробничі та соціальні питання (а. с. 97).

Згідно з п. 1.6. статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога", зареєстрованого Волочиською районною державною адміністрацією від 28.02.2000 реєстраційний №0096, кооператив є правонаступником колгоспу "Перемога", с. Клинини Волочиського району Хмельницької області (а. с. 132-133).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2010 у справі №13/3/230-Б СВК "Перемога" с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області, як юридичну особу припинено у зв`язку з визнанням банкрутом, запис про припинення юридичної особи державним реєстратором внесено 12.01.2011 (а. с. 99-102).

15.09.2009 ПП "Аграрна компанія 2004" отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, пожежне депо за адресою: вул. Шкільна (Леніна), 9б, с. Клинини, Волочиський район, Хмельницька область. Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 15.02.2010 ПП "Аграрна компанія 2004" зареєструвало своє право власності на цю будівлю (а. с. 57-58).

01.10.2019 ПП "Аграрна компанія 2004" звернулося до міського голови м. Волочиськ із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах населеного пункту с. Клинини, Волочиського району, орієнтовною площею 0,1700 га для обслуговування нежитловою будівлі пожежного депо по вул. Шкільна, 9б (а. с. 12).

Рішенням шістдесят п`ятої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради від 05.12.2019 №159-65/2019 надано дозвіл ПП "Аграрна компанія 2004" на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовно площею 0,1700га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району (а. с. 13).

Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відділом Волочиського району Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі проекту із землеустрою від 11.12.2019, виготовленого ТОВ "Ренесанс-Груп", здійснено реєстрацію земельної ділянки площею 0,1183 га за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району у Державному земельному кадастрі, та присвоєно їй кадастровий номер :01:002:0003 (а. с. 16-17).

17.03.2020 ПП "Аграрна компанія 2004" звернулася до міського голови м. Волочиськ із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та передачею її у власність, площею 0,1183 га, кадастровий номер :01:002:0003 з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області (а. с. 14).

Рішенням сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради від 27.05.2020 №127-71/2020 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1183 га за кадастровим номером :01:002:0003 із категорій земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області. Заявнику надано вищевказану земельну ділянку у власність (а. с. 15).

03.06.2020 державним реєстратором Волочиської районної державної адміністрації Лозіцькою Тетяною Володимирівною проведену реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку за ПП "Аграрна компанія 2004" (а. с. 18-19).

Прокурор, вважаючи, що позивач отримав земельну ділянку у власність з порушенням норм законодавства, звернувся до суду із позовом в цій справі.

Щодо усного клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №924/431/21 до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №924/454/20, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно зі ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 924/454/20 справу № 924/454/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.10.2020 передано на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Верховний Суд, проаналізувавши обставини у справі № 924/454/20 та з огляду на розгляд судами значної кількості аналогічних справ (за предметом спору та суб`єктним складом), з метою формування єдиної правозастосовчої практики, для вирішення питання щодо наявності чи навпаки, відсутності підстав для відступу від висновків у справах з подібних правовідносин, дійшов висновку передати справу № 924/454/20 на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

В свою чергу, ухвалою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 21.04.2021 у справі № 924/454/20 прийнято до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №924/454/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.10.2020. Розгляд касаційної скарги призначено на 14.06.2021.

Ухвалою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 14.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.10.2020 у справі № 924/454/20 до 13.09.2021 о 12:30 год.

Ухвалою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 13.09.2021 оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.10.2020 у справі № 924/454/20 до 15.11.2021 о 12:30 год.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що предметом спору у справі № 924/454/20 є вимога прокурора про витребування у ТОВ "Зарус-Інвест" та ТОВ "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :04:002:0093, розташовану за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20678-СГ.

При цьому, позов мотивовано тим, що фізична особа ОСОБА_1 незаконно отримав у власність земельну ділянку площею 2 га, а саме останній при зверненні до Головного управління Дергеокадастру у Хмельницькій області із заявою, надав недостовірну інформацію про те, що не використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В подальшому, ОСОБА_1 відчужив земельну ділянку ТОВ "Форк", який об`єднав отриману земельну ділянку із іншою, площею 40 га, та зареєстрував право власності на таку земельну ділянку.

Пізніше, Товариством з обмеженою відповідальністю "Форк" така земельна ділянка була відчужена ТОВ "Зарус-Інвест", який поділив її на дві земельні ділянки з площами 2 га та 40 га, які передав в оренду ТОВ "Агро-Еко-Граунд".

Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до суду у справі № 924/454/20.

В свою чергу, доводи відповідачів у справі № 924/454/20 зводилися до таких аргументів:

- прокурором не дотримано порядок, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" та наявності законних підстав для представництва інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області;

- позивачами не надано доказів, що оскаржувана земельна ділянка є саме ділянкою державної, що ГУ Держгеокадастр у Хмельницькій області мав право розпоряджатись вказаною ділянкою та, що її слід повертати саме ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області;

- станом на момент звернення до суду із позовом, земельна ділянка, як об`єкт цивільного права припинена, відповідний кадастровий номер скасовано;

- земельна ділянка перебуває під арештом в межах кримінального провадження №0000195, як речовий доказ.

Тобто, підстави позову, обставини справи та доводи учасників справи № 924/454/20 є відмінними від підстав позову, обставин та доводів сторін у справі №924/431/21, які встановлені судом апеляційної інстанції вище.

Також суд зазначає, що предметом позову у справі № 924/454/20, як зазначено вище, є витребування земельної ділянки, а у справі № 924/431/21 - визнання недійсним рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку. При цьому, в суді апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду переглядається в частині задоволення позову, про що детально буде вказано далі.

Щодо надання у справі № 924/454/20 оцінки підставам зверненню прокурора до суду з позовом, суд зазначає, що судом касаційної інстанції, в тому числі і Великою Палатою Верховного Суду, вже неодноразово надавалася оцінка підставам для представництва інтересів держави прокурором.

При цьому, суд враховує, що в справі № 924/454/20 надавалася оцінка підписання позовної заяви заступником прокурора Хмельницької області, як посадовою особою органу прокуратури.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні усного клопотання представника Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" про зупинення провадження у справі №924/431/21 до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №924/454/20.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Скаржник оскаржує рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.08.2021 у справі № 924/431/21 в частині задоволення позову про визнання недійсним рішення Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020 та додатково зазначає про відсутність підстав для звернення прокурора до суду з цим позовом, то суд апеляційної інстанції переглядає вказане рішення суду першої інстанції в цих межах.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді у спірних правовідносинах, суд зазначає таке.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ч. ч. 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1Конституції України відсилає до спеціального закону, яким є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор.

Процедура, передбачена абз. 3 і 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Такі висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі №698/119/18.

Суд зазначає, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада. Проте, у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем, оскільки іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №922/1441/19, від 24.09.2020 у справі №922/3272/18, від 31.03.2021 у справі №922/3272/18.

У цій справі прокурор, обґрунтовуючи позов і підстави представництва інтересів держави в суді, вказав, що прийняття Волочиською міською радою рішення щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, суперечить вимогам закону, порушує інтереси держави, що полягає у позбавленні права власності територіальної громади на спірну земельну ділянку, а відтак позов пред`являється з метою захисту інтересів територіальної громади.

Наголошено, що Волочиська міська рада, яка має здійснювати захист інтересів держави в особі територіальної громади, є одним із співвідповідачів, рішення якого оскаржується через недотримання вимог законодавства стосовно передання земельної ділянки у власність, а визначений у законодавстві орган, уповноважений державою здійснювати функції державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель (органи Держгеокадастру) немає повноважень звертатися до суду з вимогами, які заявлено прокуратурою у цій справі. Тому, керівник Волочиської окружної прокуратури звернувся до суду з даною позовною заявою самостійно в інтересах держави.

За наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Волочиську міську раду одним із співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання недійсним рішення цього органу, суд вважає, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та правомірно звернувся до суду як самостійний позивач.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суду у складі Касаційного господарського суду в постановах від 16.03.2021 у справі №922/1009/20, від 24.03.2021 у справі №922/3276/19, від 24.03.2021 у справі №922/2244/19, від 31.03.2021 у справі №922/3272/18, від 20.04.2021 у справі №922/2811/19.

Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки комунальної власності у приватну власність, апеляційний господарський суд, бере до уваги таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами частини першої статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

В силу ч. ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

За приписами ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Вище встановлено, що згідно з держаним актом на право колективної власності від 06.06.1995 серії ХМ005, на підставі рішення Клининської сільської Ради народних депутатів від 02.11.1993 №13 у колективну власність КСП "Перемога" у с. Клинини було передано земельну ділянку загальною площею 1661га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Указом Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" було запроваджено процедуру розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і кооперативам.

Згідно з архівної копії історичних даних, наданої архівним відділом Хмельницької районної державної адміністрації від 15.06.2021р. №04-07/2021/22 відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 у Волочиському районі Хмельницької області відбулось реформування колективних сільськогосподарських підприємств, внаслідок цього утворилися нові формування: сільськогосподарські виробничі кооперативи та сільськогосподарські товариства з обмеженою відповідальністю. В селі Клинини на базі колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога" було утворено сільськогосподарський виробничий кооператив з цією ж назвою, на загальних зборах 28.02.2000. Адміністративно-територіальних змін не відбулося. Кооператив функціонує в складі одного села Клинини. Керівним органом в кооперативі, на відміну від СТОВ, є правління, яке разом з головою правління вирішує виробничі та соціальні питання.

Згідно з п. 1.6. статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога", зареєстрованого Волочиською районною державною адміністрацією від 28.02.2000 реєстраційний №0096, кооператив є правонаступником колгоспу "Перемога", с. Клинини Волочиського району Хмельницької області.

В той же час, скаржник заперечуючи проти такої обставини, всупереч положенням ст. ст. 13, 14, 42, 74, 75, 80 ГПК України не надав місцевого господарському суду та суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження своєї позиції, а лише посилається на помилковість висновків суду першої інстанції.

Суд зазначає, що в силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в ст. ст. 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2010 у справі №13/3/230-Б СВК "Перемога" с. Клинини Волочиського району Хмельницької області, як юридичну особу припинено у зв`язку з визнанням банкрутом, запис про припинення юридичної особи державним реєстратором внесено 12.01.2011.

Пунктом 21 перехідних положень ЗК України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Тобто, після визнання СВК "Перемога" банкрутом, земельна ділянка, на якій знаходився вказаний кооператив і яка на той момент не була у встановленому законом порядку зареєстрована та відносилась до земель колективної власності колишнього КСП "Перемога", перейшла у комунальну власність Волочиській територіальній громаді.

При цьому, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" зазначив, що на момент прийняття оспорюваного рішення земельна ділянка перебувала в комунальній власності.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є право особи на звернення до суду з вимогою про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно зі ст. 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовано, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право, зокрема, комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.

Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, у тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування й оренду.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ст. 127 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок комунальної власності на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Так, ст. 128 Земельного кодексу чітко регламентує порядок такого продажу. Зокрема, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) міської ради. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Рішення міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.

Зі змісту вищевикладених норм закону вбачається, що орган місцевого самоврядування має діяти виключно в інтересах територіальної громади, дотримуватися чітко визначеного порядку передачі у власність, оренду чи користування земельних ділянок, які є комунальною власністю.

Як встановлено судом вище, відповідач ПП "Аграрна компанія 2004" 15.09.2009 отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, пожежне депо, яке розташоване на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна (Леніна), 9б, с. Клинини, Волочиський район, Хмельницька область, а 15.02.2010 зареєструвало своє право власності на нього.

В подальшому, 01.10.2019 ПП "Аграрна компанія 2004" звернулося до міського голови м. Волочиськ із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах населеного пункту с. Клинини, Волочиського району, орієнтовною площею 0,1700 га для обслуговування нежитловою будівлі пожежного депо по вул. Шкільна, 9б.

Рішенням шістдесят п`ятої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради від 05.12.2019 №159-65/2019 надано дозвіл ПП "Аграрна компанія 2004" на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовно площею 0,1700га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району.

Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відділом Волочиського району Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі проекту із землеустрою від 11.12.2019, виготовленого ТОВ "Ренесанс-Груп", здійснено реєстрацію земельної ділянки площею 0,1183 га за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району у Державному земельному кадастрі, та присвоєно їй кадастровий номер :01:002:0003.

17.03.2020 ПП "Аграрна компанія 2004" звернулася до міського голови м. Волочиськ із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та передачею її у власність, площею 0,1183 га, кадастровий номер :01:002:0003 з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області.

Рішенням сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради від 27.05.2020 №127-71/2020 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1183 га за кадастровим номером :01:002:0003 із категорій земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області. Заявнику надано вищевказану земельну ділянку у власність.

Апеляційний господарський суд погоджується із тим, що безоплатна передача земельної ділянки у приватну власність ПП "Аграрна компанія 2004" є недопустимим, оскільки, Волочиська міська рада, в межах своїх повноважень, мала право або надати таку земельну ділянку у постійне/тимчасове користування, або в оренду, або продати.

При цьому, серед визначених законом повноважень, орган місцевого самоврядування не вправі безоплатно передати земельну ділянку у власність юридичній особі.

За наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що здійснюючи розпорядження спірною земельною ділянкою Волочиська міська рада не діяла в інтересах територіальної громади та не дотрималась вимог ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", наслідком чого стало безоплатна передача у власність земельної ділянки, яка позбавила територіальну громаду права на отримання за користування нею того чи іншого доходу в міський бюджет.

Щодо посилання скаржника на норми ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України та те, що на земельній ділянці розташоване його майно, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частинами першою, четвертою статті 120 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16.

В той же час, ПП "Аграрна компанія 2004" отримавши у власність нерухоме майно та зареєструвавши свої права на таке майно в 2010 році, до 2019 року не оформляв будь-яке речове право на земельну ділянку.

При цьому, суд бере до уваги, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав з моменту її формування.

В силу приписів ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру про земельну 13.02.2020 було проведено державну реєстрацію земельної ділянки, під час якої присвоєно кадастровий номер, тобто саме з цієї дати земельна ділянка могла бути об`єктом цивільних прав.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування є неправомірним, та таким, що підлягає визнанню недійсним є вірним, а як наслідок рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.08.2021 у справі № 924/431/21 в частині задоволення позовних вимог в цій частині є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційні скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.08.2021 у справі №924/431/21 в частині задоволення позову про визнання недійсним рішення сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району - Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004" слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТПриватного підприємства "Аграрна компанія 2004" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.08.2021 у справі №924/431/21 в частині задоволення позову про визнання недійсним рішення сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району - Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004" - без змін.

2. Справу №924/431/21 надіслати Господарському суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "11" листопада 2021 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.