ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 справа № 914/527/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., при секретарі судового засідання Юрків М.Г., розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Новий Львів», м. Львів

про стягнення 14752,15 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

Обставини розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Новий Львів» про стягнення 14752,15 грн.

Ухвалою від 09.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 05.04.2021.

05.04.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№7980/21) в якому повідомляє суд про те, що відзив на позовну заяву станом на 05.04.2021 на адресу позивача не надходив. У поданому клопотанні представник позивача просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.04.2021 р., занесеною до протоколу судового засідання від 05.04.2021 р., розгляд справи відкладено на 13.05.2021 р.

Позивач явки повноважного представника в судове засідання 13.05.2021р. з розгляду справи по суті не забезпечив, проте 21.04.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№9585/21) в якому повідомлено суд про те, що відзив на позовну заяву станом на 21.04.2021р. на адресу позивача не надходив. У поданому клопотанні представник позивача просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 13.05.2021 р. для розгляду справи по суті не забезпечив. Станом на 13.05.2021 р. заяви, клопотання, відзив від відповідача до суду не надходили. Ухвалою від 05.04.2021 явка представника відповідача не визнавалась обов`язковою.

Ухвала від 05.04.2021 р. надсилалась відповідачу на адресу вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 79037, м.Львів, вул.Сумська, буд. 10.

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, а відповідач мав достатньо часу для виконання вимог ухвал суду щодо встановленого строку на подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, врахувавши, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, і взявши до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

В судовому засіданні в нарадчій кімнаті судом складено і підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що сторонами було укладено договір постачання природного газу, відповідно до умов якого (з врахуванням додаткових угод до нього) позивач зобов`язався поставити відповідачеві у 2018-2019 роках природний газ, а відповідач зобов`язався здійснити остаточний розрахунок за спожитий газ до 25 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Оскільки поставлений природний газ був оплачений відповідачем з порушенням строку, встановленого у договорі, позивач нарахував відповідачу 9606,75 грн пені, 1883,67 грн 3% річних, 1013,72 грн інфляційних втрат.

Крім цього, зважаючи на те, що у березні, квітні, травні, червні, липні, серпні 2019 року відповідачем спожито менший від погодженого обсяг газу, за вказані місяці споживання позивач нарахував відповідачеві збитки на загальну суму 2248,15 грн.

Розглянувши матеріали справи, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03.10.2018 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Новий Львів» (споживач) було укладено договір №6423/18-ТЕ-21 постачання природного газу.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 р. по 17.10.2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.12.1. договору).

Сторонами було укладено 15 додаткових угод до договору постачання природного газу від 03.10.2018 р. №6423/18-ТЕ-21, а саме: №1 від 25.10.2018р.; №2 від 29.10.2018 р.; №3 від 01.11.2018 р.; №4 від 26.11.2018 р.; №5 від 25.03.2019 р.; №6 від 24.04.2019 р.; №7 від 21.05.2019 р.; №8 від 24.06.2019 р.; №9 від 24.06.2019 р.; №10 від 23.07.2019 р.; №11 від 23.07.2019 р.; №12 від 27.08.2019 р.; №13 від 28.08.2019 р.; №14 від 12.09.2019 р.; №15 від 30.09.2019р.

У подальшому, на підставі укладених між сторонами додаткових угод до договору, строк його дії неодноразово продовжувався, востаннє такий був продовжений до 30.09.2019 р. включно (п.11.1. додаткової угоди №4 від 26.11.2018).

На підставі додаткової угоди №4 від 26.11.2018 р. до договору, договір викладено в новій редакції.

Відповідно пунктів 1.1., 1.2. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з пунктом 2.1. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018), постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 р. по 30.04.2019 р. (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 93,057 тисяч кубічних метрів, в тому числі по місяцях, зокрема: березень 2019 15 тисяч кубічних метрів; квітень 2019 5 тисяч кубічних метрів.

Положеннями п.2.2., п. 2.4., п.2.5. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018) передбачено, що споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1. цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п.1.2. цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги зазначені у п.2.1. цього договору і несе відповідальність за правильність їх визначення (п.2.2.). Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору газовий місяць в значенні Кодексу ГРС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором (п.2.4.). Допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/- 5% від зазначеного у п.2.1. обсягу без підписання додаткової угоди (п.2.5.).

Уклавши 24.04.2019 р. додаткову угоду №6 до договору, сторони доповнили п. 2.1. цього договору у наступній редакції, так, зокрема, зазначили: «Постачальник передає споживачу у травні 2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 5 тисяч кубічних метрів».

У подальшому, згідно додаткової угоди №6 від 24.04.2019 р. до договору, п.2.4. викладено у наступній редакції: «Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору газовий місяць в значенні Кодексу ГРС), але не пізніше останнього робочого дня розрахункового періоду. Для цього споживач зобов`язаний своєчасно надати постачальнику два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором».

Відповідно до додаткових угод №9 від 24.06.2019 р., №11 від 23.07.2019р., №13 від 28.08.2019 р. та №15 від 30.09.2019 р. сторони викладали п.2.1. договору в нових редакціях та погодили, що обсяг (об`єм) природного газу у червні 2019 року становить 2,5 тисяч кубічних метрів», у липні 2019 року 2,60 тисяч кубічних метрів», у серпні 2019 року 2,70 тисяч кубічних метрів, у вересні 2019 року 2,5 тисяч кубічних метрів.

Отже, загалом споживачем відповідно до п.2.1. договору (з врахуванням додаткових угод до нього) було замовлено наступний обсяг (об`єм) природного газу: березень 2019 15 тисяч кубічних метрів; квітень 2019 5 тисяч кубічних метрів; травень 2019 5 тисяч кубічних метрів; червень 2019 2,5 тисяч кубічних метрів; липень 2019 2,60 тисяч кубічних метрів; серпень 2019 2,70 тисяч кубічних метрів; вересень 2019 2,5 тисяч кубічних метрів.

Пунктом 3.8. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018) визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

На виконання зобов`язань за договором, позивачем в період з 01.10.2018р. по 30.09.2019 р. поставлено, а відповідачем прийнято природний газ в кількості 108,357 тисяч кубічних метрів на загальну суму 574164,54 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за період жовтня 2018 по вересень 2019 включно.

Так, зокрема, позивачем фактично поставлено: в березні 2019 9,464 тисяч кубічних метрів; в квітні 2019 3,633 тисяч кубічних метрів; в травні 2019 2,841 тисяч кубічних метрів; в червні 2019 2,090 тисяч кубічних метрів; в липні 2019 2,26036 тисяч кубічних метрів; в серпні 2019 2,19336 тисяч кубічних метрів.

Пунктом 3.11. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018 р.) передбачено, що споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу за розрахунковий місяць свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов?язань за зим договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.

Судом встановлено, що наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу за вказаний період підписані та скріплені печатками уповноважених представників сторін у справі.

Відповідно п.5.1. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018 р.) оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно з пунктом 7.2. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018 р.), у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3,% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З наявних матеріалів справи вбачається та позивачем підтверджено, що за поставлений природний газ споживач розрахувався в повному обсязі. Однак, у зв`язку з допущенням споживачем прострочень внесення оплат за отриманий природний газ, відповідачу, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу за договором (з врахуванням додаткових угод), нараховано пеню на загальну суму 9606,75 грн, три проценти річних на загальну суму 1883,67 грн та інфляційні втрати на загальну суму 1013,72 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 6.2. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018 р.) сторони погодили, що споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п.3.13. цього договору.

Пунктом 11.2. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018 р.) сторони погодили, що пункти 2.3, 3.2.2., 3.4.2., 3.8.2., абзац 2) підпункту 3.9.2., пункти 3.9., 3.13., 5.7., абзац п`ятий підпункту 5) пункту 6.2., підпункт 8) пункту 6.2., підпункт 4) пункту 6.3., абзац третій підпункту 2 пункту 6.4. цього договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в пункті 12 цього договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Відповідно до п.7. додаткової угоди №6 до договору від 24.04.2019 р., сторони погодили, що пункти 2.3, 3.2.2., 3.4.2., 3.8.2., абзац 2) підпункту 3.9.2., пункти 3.9., 3.13., 5.7., абзац п`ятий підпункту 5) пункту 6.2., підпункт 8) пункту 6.2., підпункт 4) пункту 6.3., абзац третій підпункту 2 пункту 6.4. цього договору застосовуються сторонами з 01.03.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2019 р. на електронну адресу відповідача було надіслано повідомлення №26-1860/1.17-19, яким постачальник повідомив споживача про те, що відповідно до п.11.2. діючого договору постачання природного газу, а саме: №6423/18-ТЕ -21 від 03.10.2018р. з 01.03.2019 р. застосовуються наступні пункти відповідного договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору. Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договорів з 01.03.2019 р. сторонами не застосовуються. Цей лист вважається невід`ємною частиною зазначеного договору».

Так, пунктами договору, що застосовуються з 01.03.2019 р., передбачено, зокрема, наступне.

Пунктом 3.13 договору встановлено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п.2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п.5.7. договору.

При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vп) х Ц х К,

де: Vф об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vп замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п.2.1. договору;

Ц ціна природного газу за цим договором;

К коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п.3.13. договору, здійснюється наступним чином:

постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п.3.9. договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 кубічних метрів) та замовлених обсягів, визначених п.2.1. договору, розраховує збитки відповідно до п.3.13.1. або 3.13.2. п.3.13. цього договору;

постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підпункту 4) п.6.2. договору, споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди;

Згідно з підпунктом 8) п.6.2. договору, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п.3.13. цього договору.

Відповідно до підпункту 4) п.6.3. договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п.2.1. договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідач в березні 2019 р. фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 5,536 тисяч кубічних метрів, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1. договору.

Позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих.№26-694-19 від 15.05.2019 р., змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 27.11.2019 р. за вих.№26/5-4152-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п.3.13. та 5.7. договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 1266,54 грн за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу (15,000 тисяч кубічних метрів) та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за договором (9,464 тисяч кубічних метрів).

Відповідач в квітні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 1,367 тисяч кубічних метрів, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1. договору.

Позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих.№26-2059-19 від 12.06.2019 р., змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 27.11.2019 р. за вих.№26/5-4151-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п.3.13. та 5.7. договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 301,26 грн за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу (5,000 тисяч кубічних метрів) та фактичним обсягом використаного відповідачем в квітні 2019 природного газу за договором (3,633 тисяч кубічних метрів).

Відповідач в травні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 9,153 тисяч кубічних метрів, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1. договору.

Позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих.№26/5-4150-19 від 27.11.2019 р., якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п.3.13. та 5.7. договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 461,32 грн за різницю між замовленим в травні 2019 обсягом природного газу (5,000 тисяч кубічних метрів) та фактичним обсягом використаного відповідачем в травні 2019 природного газу за договором (2,841 тисяч кубічних метрів).

Відповідач в червні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 0,410 тисяч кубічних метрів, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

Позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих.№26/5-4149-19 від 27.11.2019 р., якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п.3.13. та 5.7. договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 78,61 грн за різницю між замовленим в червні 2019 обсягом природного газу (2,500 тисяч кубічних метрів) та фактичним обсягом використаного відповідачем в червні 2019 природного газу за договором (2,090 тисяч кубічних метрів).

Відповідач в липні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 0,33964 тисяч кубічних метрів, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1. договору.

Позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих.№26/5-4148-19 від 27.11.2019 р., якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п.3.13. та 5.7. договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 58,72 грн за різницю між замовленим в липні 2019 обсягом природного газу (2,600 тисяч кубічних метрів) та фактичним обсягом використаного відповідачем в липні 2019 природного газу за договором (2,26036 тисяч кубічних метрів).

Відповідач в серпні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 0,50664 тисяч кубічних метрів, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

Позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих.№26/5-4147-19 від 27.11.2019 р., якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п.3.13. та 5.7. договору та п.1 Розділу VI Правил в розмірі 81,70 грн за різницю між замовленим в серпні 2019 обсягом природного газу (2,700 тисяч кубічних метрів) та фактичним обсягом використаного відповідачем в серпні 2019 природного газу за договором (2,19336 тисяч кубічних метрів).

Таким чином, загальний розмір збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем п.2.1. договору, розрахований на підставі п.3.13. та 5.7. договору та п.1 Розділу VI Правил, складає 2248,16 грн. Станом на момент звернення позивача до суду, відповідачем у встановлений п.5.7. договору строк не здійснено відшкодування завданих позивачеві збитків.

Позивач просив стягнути з відповідача за договором №6423/18-ТЕ-21 постачання природного газу від 03.10.2018 р. (з врахуванням 15 додаткових угод до цього договору) заборгованість на загальну суму 14752,15 грн, з яких 9606,75 грн пеня, 1883,67 грн три проценти річних, 1013,72 грн інфляційні втрати, 2248,15 грн збитки.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір №6423/18-ТЕ-21 постачання природного газу від 03.10.2018 р., з врахуванням 15 додаткових угод до цього договору, а саме: а саме: №1 від 25.10.2018 р.; №2 від 29.10.2018 р.; №3 від 01.11.2018 р.; №4 від 26.11.2018 р.; №5 від 25.03.2019 р.; №6 від 24.04.2019 р.; №7 від 21.05.2019 р.; №8 від 24.06.2019 р.; №9 від 24.06.2019 р.; №10 від 23.07.2019 р.; №11 від 23.07.2019 р.; №12 від 27.08.2019 р.; №13 від 28.08.2019 р.; №14 від 12.09.2019 р.; №15 від 30.09.2019 р.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт поставки позивачем природного газу відповідачеві за договором підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року включно.

За змістом п.6.1. договору із змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою №4 від 26.11.2018 р. (п.5.1.) до договору постачання природного газу від 03.10.2018 р. №6423/18-ТЕ-21, визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

У відповідності із ст.193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із наявних матеріалів справи, зокрема реєстру здійснених платежів за договором, банківських виписок за період з 06.11.2018 р. по 20.01.2020 р. включно, судом встановлено, що за поставлений природний газ за період з жовтня 2019 року по вересень 2019 року включно споживач розрахувався в повному обсязі, однак оплата поставленого газу за вказаний період відбулася поза строками, встановленими у п. 6.1. договору (п.5.1 договору в новій редакції), а відтак відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність проведених позивачем нарахувань інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає їх правильними, а вимоги позивача про стягнення 1883,67 грн 3% річних та 1013,72 грн інфляційних втрат обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п.8.2. договору із змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою №4 від 26.11.2018 (п.7.2.) до договору постачання природного газу від 03.10.2018 р. №6423/18-ТЕ-21, визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3,% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що сума пені в розмірі 9606,75 грн, розрахована відповідно до умов договору є вірною, а позовні вимоги про її стягнення обґрунтованими.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Так, на виконання вимог пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 30.09.2015 р. №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» (далі Правила), які регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу.

Відповідно до пп.1 п.1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 (в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин), відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до п.5 Розділу VI Правил для ініціювання процедури відшкодування збитків споживач складає в довільній формі акт-претензію, в якому зазначає підстави та розмір нарахованих збитків, та надсилає його постачальнику поштовим відправленням з позначкою про вручення, а постачальник зобов`язаний не пізніше двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на звернення або невідшкодування завданих збитків споживач має право звернутись до суду.

За умовами частини 1 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі статтями 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, пунктом 6.2. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018 р.) сторони погодили, що споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п.3.13. цього договору.

Пунктом 11.2. договору (додаткова угода №4 від 26.11.2018 р.) сторони погодили, що пункти 2.3, 3.2.2., 3.4.2., 3.8.2., абзац 2) підпункту 3.9.2., пункти 3.9., 3.13., 5.7., абзац п`ятий підпункту 5) пункту 6.2., підпункт 8) пункту 6.2., підпункт 4) пункту 6.3., абзац третій підпункту 2 пункту 6.4. цього договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в пункті 12 цього договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2019 р. на електронну адресу відповідача було надіслано повідомлення №26-1860/1.17-19, яким постачальник повідомив споживача про те, що відповідно до п.11.2. діючого договору постачання природного газу, а саме: №6423/18-ТЕ -21 від 03.10.2018 р. з 01.03.2019 року застосовуються наступні пункти відповідного договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору. Відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договорів з 01.03.2019 р. сторонами не застосовуються. Цей лист вважається невід`ємною частиною зазначеного договору».

Таким чином сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою визначили відшкодування постачальнику збитків, що виникли через порушення відповідачем умов п.2.1. договору (фактичне споживання газу у березні, квітні, травні, червні, липні, серпні 2019 року в менших обсягах від того обсягу, який був погоджений сторонами у договорі з врахуванням додаткових угод до нього).

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок збитків, дійшов висновку, що сума збитків в розмірі 2248,15 грн, розрахована відповідно до умов договору та п.1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2496 (в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин) є вірною, а позовні вимоги про їх стягнення обґрунтованими.

Відповідач станом на момент прийняття рішення доказів сплати заборгованості на загальну суму 14752,15 грн не надав, наявності заборгованості у цьому розмірі не спростовував, власного контррозрахунку не надав, як і не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин, ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи все наведене, суд дійшов висновку, що права позивача були порушені, а позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Як передбачено п.2 ч.5 ст.238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Оскільки згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Новий Львів», м.Львів, вул.Сумська, 10 (ідентифікаційний код 39324684) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6 (ідентифікаційний код 20077720) 9606,75 грн пені, 1883,67 грн 3% річних, 1013,72 грн інфляційних втрат, 2248,15 грн збитків та 2270 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 13.05.2021 р. підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 24.05.2021 р.

Суддя З.П. Гоменюк