ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 рокуСправа № 912/1908/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1908/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ТАТА ГРУП", 49000, м. Дніпро, вул. Караваєва, 39

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс комерційного транспорту", 25009, м. Кропивницький, вул. 50 років Жовтня, 22-а, кв. 24

про стягнення 33 780,01 грн

Представники сторін:

від позивача - Омелян О.О., адвокат, ордер серія АЕ №1077335 від 18.06.21 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - Коваленко І.С., адвокат, ордер серія КР №148502 від 19.07.21.

Після виходу суду з нарадчої кімнати представники сторін в засідання суду не з`явилися. Господарським судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СП ТАТА ГРУП" (далі - ТОВ "СП ТАТА ГРУП", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс комерційного транспорту" (далі - ТОВ "Сервіс комерційного транспорту", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 33 780,01 грн, з яких: 28 475,71 грн суми основного боргу, 3 717,69 грн інфляційних, 1 586,61 грн 3% річних, з покладенням на відповідача судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказано про невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу товарів № 56 від 30.05.2016 в частині повної та своєчасної оплати товару, поставленого позивачем згідно доданих до позову видаткових накладних.

Ухвалою господарського суду від 29.06.2021 за поданим позовом відкрито провадження у справі № 912/198/21 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 28.07.2021, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

В межах встановленого строку від ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги заперечено повністю з підстав заперечення укладення договору та здійснення господарських операцій, про які повідомляє позивач. Відповідач вказує на те, що надані позивачем документи (договір, видаткові накладні) не підписані зі сторони ТОВ "Сервіс комерційного транспорту", тоді як між сторонами існували господарські правовідносини на підставі усного договору поставки, укладеного у спрощений спосіб, за яким (за даними відповідача) заборгованість складає 17 862,35 грн.

В судовому засіданні 28.07.2021 оголошено перерву до 17.08.2021.

17.08.2021 від ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та про залишення позовної заяви без розгляду у разі повторного не забезпечення позивача участі уповноваженого представника в засіданні суду.

В судовому засіданні 17.08.2021 постановлено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання, від сторін витребувано додаткові письмові пояснення з питань, які виникли під час розгляду справи.

В підготовчому засіданні 21.09.2021 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.09.2021.

27.09.2021 від ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

27.09.2021 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, в якому оголошено перерву до 19.10.2021.

19.10.2021 від ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

В судовому засіданні 19.10.2021 оголошено перерву до 26.10.2021.

26.10.2021 від ТОВ "СП ТАТА ГРУП" та ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" надійшли клопотання про залучення доказів.

26.10.2021 продовжено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 26.10.2021 присутні уповноважені представники обох сторін (позивач і відповідач).

В судовому засіданні судом постановлено протокольну ухвалу, відповідно до якої на підставі ч.8 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, докази позивача (а.с. 258-265) суд не приймає в зв`язку з пропуском строку їх подання, суду не наведено поважні причини такого пропуску; щодо клопотань відповідача, щодо долучення доказів (а.с.203-205, 224-232, 243-256), суд вважає причини поважними та долучає такі докази до справи.

Враховано, що згідно клопотання від 26.10.2021 позивач просить долучити до матеріалів справи докази без наведення жодних пояснень щодо причин неподання таких доказів в установлений строк та в судовому засіданні представником позивача не доведено неможливість подання доказів в установлений строк.

Відповідач згідно клопотання від 26.10.2021 просить залучити як доказ до справи, зокрема, Акт звірки взаєморозрахунків від 18.10.2021, вказуючи, що такий акт відповідачем отримано від позивача засобами поштового зв`язку лише 25.10.2021.

Зазначений Акт звірки взаєморозрахунків від 18.10.2021 відповідач також подав до справи згідно клопотання від 19.10.2021, зазначаючи про отримання даного акта від позивача засобами електронного зв`язку.

Оскільки повідомлені відповідачем обставини щодо дати отримання Акта звірки взаєморозрахунків від 18.10.2021 є підтвердженими, зокрема вказаний акт містить підпис і печатку ТОВ "СП ТАТА ГРУП" про його складення станом на 18.10.2021 та відповідачем надано докази на підтвердження дати отримання акта, суд дійшов висновку про доведення відповідачем обставин неможливості подання доказів в установлений строк, з підстав чого такі докази прийнято судом та враховуються під час вирішення спору.

Надані відповідачем разом з Актом звірки платіжні доручення також приймаються судом, оскільки на вказані оплати містить посилання Акт звірки та за останнім платежем від 25.10.2021 відповідач повідомляє про повну сплату заборгованості.

З приводу клопотання відповідача від 27.09.2021 про залучення доказів суд враховує, що за даним клопотанням відповідач подає повторно Акт звірки, який ним надавався одночасно з відзивом на позовом, а тому такий доказ не є новим.

В судовому засіданні 26.10.2021 представником позивача позовні вимоги підтримано повністю, представником відповідача заперечено проти задоволення позовних вимог та вказано про відсутність заборгованості перед позивачем у зв`язку з її оплатою відповідачем.

В судовому засіданні судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні докази, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

Як повідомляє позивач, 30.05.2016 між ТОВ "СП ТАТА ГРУП" (Продавець) та ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу товарів №56 (надалі - Договір), предметом якого є автозапчастини до транспортних засобів.

На виконання вказаного Договору ТОВ "СП ТАТА ГРУП" поставлено, а ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" отримано товар, про що оформлено наступні видаткові та податкові накладні:

- видаткова накладна №3856 від 01.08.2019 на суму 12 701,00 грн, податкова накладна №2178 від 01.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4008 від 05.08.2019 на суму 508,00 грн, податкова накладна №2310 від 05.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4267 від 08.08.2019 на суму 3 000,00 грн, податкова накладна №2538 від 08.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4273 від 08.08.2019 на суму 677,00 грн, податкова накладна №2509 від 08.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4357 від 09.08.2019 на суму 6 267,00 грн, податкова накладна №2633 від 09.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4359 від 09.08.2019 на суму 1 071,00 грн, податкова накладна №2603 від 09.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4916 від 19.08.2019 на суму 2 437,00 грн, податкова накладна №3185 від 19.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4920 від 19.08.2019 на суму 2 176,00 грн, податкова накладна №3188 від 19.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4922 від 19.08.2019 на суму 502,00 грн, податкова накладна №3190 від 19.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4941 від 19.08.2019 на суму 12 228,00 грн, податкова накладна №3207 від 19.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4942 від 19.08.2019 на суму 1 860,00 грн, податкова накладна №3208 від 19.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4943 від 19.08.2019 на суму 2 429,00 грн, податкова накладна №3209 від 19.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №4944 від 19.08.2019 на суму 62,00 грн, податкова накладна №3210 від 19.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5023 від 20.08.2019 на суму 833,00 грн, податкова накладна №3285 від 20.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5031 від 20.08.2019 на суму 948,00 грн, податкова накладна №3292 від 20.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5033 від 20.08.2019 на суму 636,00 грн, податкова накладна №3294 від 20.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5134 від 21.08.2019 на суму 636,00 грн, податкова накладна №3389 від 21.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5453 від 28.08.2019 на суму 786,00 грн, податкова накладна №3694 від 28.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5592 від 30.08.2019 на суму 1 210,00 грн, податкова накладна №3822 від 30.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5640 від 30.08.2019 на суму 3 436,00 грн, податкова накладна №3864 від 30.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5641 від 30.08.2019 на суму 776,00 грн, податкова накладна №3865 від 30.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5659 від 31.08.2019 на суму 470,00 грн, податкова накладна №3878 від 31.08.2019, квитанція №1;

- видаткова накладна №5925 від 30.04.2020 на суму 2550,00 грн, податкова накладна №4982 від 30.04.2020, квитанція №1;

- видаткова накладна №5926 від 30.04.2020 на суму 2380,00 грн, податкова накладна №4983 від 30.04.2020, квитанція №1;

- видаткова накладна №5927 від 30.0 1.2020 на суму 588,00 грн, податкова накладна №4984 від 30.04.2020, квитанція №1;

- видаткова накладна №5928 від 30.04.2020 на суму 1 728,00 грн, податкова накладна №4985 від 30.04.2020, квитанція №1,

а всього на суму 62 895,00 грн.

Для оплати товару ТОВ "СП ТАТА ГРУП" оформлено відповідні рахунки.

Позивач повідомляє про втрату оригіналу Договору № 56 від 30.05.2015 та надає до матеріалів справи копію Договору купівлі-продажу товарів № 56 від 30.05.2016 і копії зазначених вище видаткових накладних, які містять лише підпис і печатку ТОВ "СП ТАТА ГРУП". Підпис ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" на вказаному Договорі і на видаткових накладних відсутні.

Згідно опису вкладення та фіскального чеку від 01.10.2020, на адресу ТОВ "Сервіс Комерційного Транспорту" направлено в двох примірника Договір купівлі-продажу товарів № 56 від 30.05.2016 і вказані вище видаткові накладні.

Як зазначає позивач, факт виконання умов Договору №56 від 30.05.2016 підтверджується виставленими рахунками, які оплачені відповідачем, з яких не виключено - рахунок на оплату №615 від 01.08.2019, платіжне доручення №2260 від 01.08.2019, рахунок на оплату №7045 від 30.04.2020, Рахунок на оплату №7046 від 30.04.2020, рахунок на оплату №7047 від 30.04.2020, платіжне доручення №2444 від 30.04.2020, рахунок на оплату №1111 від 08.08.2019, платіжне доручення №2277 від 16.08.2019 та зареєстрованими відповідними податковими накладними.

За розрахунком позивача, заборгованість ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" за отриманий згідно вказаних вище видаткових накладних становить 28 475,71 грн, яка підлягає стягненню разом з інфляційними втратами в розмірі 3 717,69 грн та 3% річних в розмірі 1 586,61 грн.

ТОВ "Сервіс комерційного транспорту", згідно відзиву на позов, заперечує факт здійснення господарських операцій та зазначає про неотримання товару за наданими позивачем договором і видатковими накладними. Відповідач зазначає, що надані позивачем видаткові накладні не підписані Покупцем, а тому не відповідають вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів та з огляду на що не можуть бути беззаперечними доказами факту купівлі-продажу товару за договором. За твердженням відповідача, надані до позову податкові накладні не підтверджені первинними документами, ведення яких передбачено законодавством.

Одночасно, ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" у відзиві повідомляє, що у період з 01.08.2019 по 30.04.2020 між позивачем і відповідачем існували господарські відносини на підставі усного договору поставки, укладеного у спрощений спосіб. За вказаним зобов`язанням у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 17 862,35 грн, на підтвердження чого відповідачем до відзиву додано Акт звірки взаєморозрахунків станом на 20.07.20201, який складено та підписано ТОВ "Сервіс комерційного транспорту".

Згідно клопотань про долучення доказів від 19 і 26.10.20201 відповідачем долучено до матеріалів справи Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.07.2019 -18.10.2021 між ТОВ "СП ТАТА ГРУП" і ТОВ "Сервіс комерційного транспорту", за яким заборгованість відповідача станом на 18.10.2021 становить 2 460,30 грн.

В клопотанні від 26.10.2021 відповідач повідомляє про сплату 2 460,30 грн та вказує про відсутність заборгованості за основним боргом.

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

В ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та в установлений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Покупець, відповідно до положень ст. ст. 689, 691, 692 вказаного кодексу, зобов`язаний прийняти товар та оплатити його повну ціну, встановлену договором. Частина 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ст. 13).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 14).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86).

Мотивована оцінка доводів сторін та поданих доказів.

Як стверджує позивач, між сторонами 30.05.2016 укладено Договір купівлі-продажу №56 в редакції договору, який додано до позову. На виконання вказаного Договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 62 895,00 грн, про що оформлено видаткові накладні за переліком, наведеним у рішенні вище.

Згідно видаткових накладних позивачем оформлено рахунки для оплати та податкові накладні, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надані позивачем до матеріалів справи докази, а саме Договір купівлі-продажу № 56 від 30.05.2016 та видаткові накладні, підписані зі сторони ТОВ "СП ТАТА ГРУП" та не містять підпису ТОВ "Сервіс комерційного транспорту".

Відсутність підписів позивач пояснює втратою зазначених документів.

ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" під час розгляду справи в суді заперечено отримання товару згідно наданих позивачем документів та одночасно повідомлено про отримання товару від позивача, однак за договором, укладеним у спрощений спосіб.

Суд враховує, що положення ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України в редакції, які діяли в період поставки товару серпень 2019 - квітень 2020, передбачали можливість укладення договору у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Поряд з цим, відповідачем не надано до матеріалів справи жодних документів, за якими, як стверджує відповідач, ним було отримано товар, при тому, що в силу положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд враховує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З урахуванням викладеного та наданих сторонами доказів, суд констатує, що позивачем надано докази, які більш вірогідно свідчать про здійснення поставки за видатковими накладними за наведеним в позові переліком на загальну суму 62 895,00 грн. Враховано, що складений відповідачем в односторонньому порядку Акт звірки, який додано до позову, відповідає як сумі, так і датам поставки згідно наданих позивачем видаткових накладних. Поряд з цим, відповідачем не надано до справи інших документів за якими отримано товар, ніж ті, які надано позивачем разом з позовом.

На підставі наведеного суд вважає доведеними обставини поставки товару за наданими позивачем до позову видатковими накладними на загальну суму 62 895,00 грн.

Щодо укладення Договору купівлі-продажу № 56 від 30.05.2016 в редакції, який додано до позову, суд враховує, що визначальним при укладенні договору є погодження його умов сторонами.

Так, за ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України, письмовою формою оформлення правочину вважається таке оформлення правочину, яке забезпечує фіксацію змісту правочину в одному документі або в кількох документах, в листах, телеграмах, якими обмінялися учасники правочину. Сформульований текст правочину обов`язково має бути підписаний його стороною (сторонами).

Поміж тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували погодження обома сторонами всіх умов договору, який надано позивачем до матеріалів справи, та підписання такого змісту договору обома сторонами.

За казаних обставин суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено укладення Договору купівлі-продажу № 56 від 30.05.2016 в редакції змісту договору, який надано позивачем до позову.

За змістом ст. 692 Цивільного кодексу України вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Застосовуючи наведені вище положення ст. 692 Цивільного кодексу України та враховуючи, що сторонами не доведено встановлення іншого строку оплати, суд дійшов висновку, що товар, який отримано відповідачем згідно наданих позивачем видаткових накладних, підлягає оплаті з моменту його прийняття, тобто не пізніше наступного дня після отримання товару, враховуючи загальний порядок обчислення строків.

Згідно наведеного у позові розрахунку позивач зазначає про часткову оплату відповідачем товару в сумі 33 209,29 грн, а саме:

10 000,00 грн, згідно платіжного доручення № 2260 від 01.08.2019;

14 209,29 грн, згідно платіжного доручення № 2277 від 16.08.2019;

9 000,00 грн, згідно платіжного доручення № 2444 від 30.04.2020 (а.с. 48, 60, 115).

Між тим, відповідачем під час розгляду справи повідомлено про наявність також інших оплат, які не були враховані позивачем, а саме:

4 500,00 грн, згідно платіжного доручення № 2267 від 08.08.2019;

20 000,00 грн, згідно платіжного доручення № 2305 від 24.09.2019 (а.с. 159, 161).

Крім того, як вже зазначено, відповідачем подано до справи Акт звірки взаєморозрахунків за період 01.07.2019 - 18.10.2021, який ним отримано від ТОВ "СП ТАТА ГРУП" та який підписано, як позивачем, так і відповідачем.

Відповідно до вказаного Акта позивачем враховано в оплату вартості товару, поставленого за вказаними у позові видатковими накладними, повідомлені відповідачем оплати в сумі 4 500,00 грн та 20 000,00 грн.

Згідно Акта звірки: початкове сальдо відповідача (борг) становив 6 008,68 грн; в період з 12.07.2019 по 30.04.2021 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 62 895,00 грн; відповідачем за період з 12.07.2019 по 29.09.2021 проведено оплати в загальній сумі 66 443,38 грн; кінцеве сальдо (борг) відповідача станом на 18.10.2021 становить 2 460,30 грн (а.с. 226-227, 246).

З наданих доказів та наведеного в Акті звірки розрахунку, який погоджено обома сторонами, слідує, що заборгованість ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" перед ТОВ "СП ТАТА ГРУП" становила на момент звернення до господарського суду з позовом у даній справі 5 161,30 грн.

Згідно Акта та наданих доказів, після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено 2 701,00 грн за платіжним дорученням № 2867 від 29.09.2021 і така оплата врахована позивачем в Акті звірки як розрахунок за поставлений товар, щодо якого подано позов.

Згідно клопотання від 25.10.2021 відповідач подав до суду платіжне доручення № 2891 від 25.10.2021 про сплату суми 2 460,30 грн з призначенням платежу: "Повне погашення заборгованості за товар згідно рахунків та Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.07.2019 по 18.10.2021." (а.с. 257).

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтвердив надходження від відповідача грошових коштів в сумі 2 460,30 грн за платіжним дорученням № 2891 від 25.10.2021.

Отже, згідно наданих до матеріалів справи доказів, заборгованість ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" перед ТОВ "СП ТАТА ГРУП" за поставками, про які повідомляє позивач, становила на момент звернення до господарського суду з позовом у даній справі 5161,30 грн та була сплачена відповідачем після подання позову згідно платіжних доручень № 2867 від 29.09.2021 та № 2891 від 25.10.2021.

В судовому засіданні представник позивача заперечив наданий Акт звірки взаєморозрахунків за період 01.07.2019 по 18.10.2021, вказуючи на те, що зазначений Акт звірки не враховує всі фактичні обставини щодо поставки.

Суд відхиляє таке заперечення представника позивача, виходячи з того, що всі поставки, які зазначені у наведеному Акті, за датою та сумою поставок повністю відповідають даті та сумам поставок, згідно наведеного позивачем у позові розрахунку заборгованості та доданих позивачем до позову видаткових накладних, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тобто, наведений в Акті звірки розрахунок відповідає розрахунку та доказам позивача і такий Акт підписано зі сторони ТОВ "СП ТАТА ГРУП" директором підприємства та скріплено печаткою. Відповідач будь-яких доказів щодо поставки товару до справи не подав.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" на користь позивача 5 161,30 грн основного боргу, що є заборгованістю за поставками згідно наданих позивачем видаткових накладних. Наявність заборгованості в іншій частині основного боргу не підтверджена матеріалами справи, що є підставою для відмови у задоволенні позову у відповідній частині.

Поряд з цим, як вже зазначено, заборгованість в сумі 5 161,30 грн сплачена відповідачем після відкриття провадження у даній справі згідно платіжних доручень № 2867 від 29.09.2021 та № 2891 від 25.10.2021, щодо яких суд враховує наступне:

- платіжне доручення № 2867 від 29.09.2021 має призначення платежу: "Доплата згідно рахунку № 615 від 01.08.2019" та враховано позивачем, як оплата спірної заборгованості згідно Акта звірки;

- платіжне доручення № 2891 від 25.10.2021 містить призначення платежу: "Повне погашення заборгованості за товар згідно рахунків та Акта звіряння взаємних розрахунків за період з 01.07.2019 по 18.10.2021; присутній в засіданні суду представник позивача підтвердив надходження коштів на розрахункових рахунок позивача.

Отже, здійснена оплата за призначенням платежу відповідає спірній сумі згідно розрахунку позивача, а тому вказане є підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення 5 161,30 грн основного боргу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань суд враховує, що за положеннями ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних на відповідність вимогам законодавства та наявним в матеріалах справи доказам і встановленим вище обставинам, суд зазначає наступне.

З наведеного розрахунку слідує, що позивач нараховує 3% річних та інфляційні втрати за прострочення оплати вартості товару, поставленого за наступними видатковими накладними:

- №4916 від 19.08.2019 на суму 2 437,00 грн;

- №4920 від 19.08.2019 на суму 2 176,00 грн;

- №4922 від 19.08.2019 на суму 502,00 грн;

- №4941 від 19.08.2019 на суму 12 228,00 грн;

- №4942 від 19.08.2019 на суму 1 860,00 грн;

- №4943 від 19.08.2019 на суму 2 429,00 грн;

- №4944 від 19.08.2019 на суму 62,00 грн;

- №5023 від 20.08.2019 на суму 833,00 грн;

- №5031 від 20.08.2019 на суму 948,00 грн,;

- №5033 від 20.08.2019 на суму 636,00 грн;

- №5134 від 21.08.2019 на суму 636,00 грн;

- №5453 від 28.08.2019 на суму 786,00 грн;

- №5592 від 30.08.2019 на суму 1 210,00 грн;

- №5640 від 30.08.2019 на суму 3 436,00 грн;

- №5641 від 30.08.2019 на суму 776,00 грн;

- №5659 від 31.08.2019 на суму 470,00 грн.

Видаткові накладні від 30.04.2020 за розрахунком позивача є повністю оплачені, що також підтверджується платіжним дорученням № 2444 від 30.04.2020, в якому зазначено призначення платежу, що відповідає вказаній поставці.

Враховуючи принци диспозитивності, суд обмежений наведеним позивачем розрахунком, а саме його періодом, базою для нарахування та максимальним розміром розрахованих сум.

Як слідує з розрахунку, позивач включає до періоду прострочення дату отримання товару (дата видаткової накладної), що не відповідає положенням ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України та початку перебігу і закінчення строку, визначеного ст. 253, ч. 5 ст. 254 названого кодексу.

Також при розрахунку позивачем не враховано всі оплати відповідача, щодо яких відповідачем подано докази та які відображені і враховані позивачем в Акті звірки станом на 18.10.2021.

У відповідності до вищевикладеного, суд наводить наступний розрахунок в межах періоду нарахувань позивача:

- за видатковими накладними від 19.08.2019 товар підлягав оплаті не пізніше 20.08.2019, а отже період прострочення з 21.08.2019; з урахуванням поставок та оплат, заборгованість відповідача станом на 21.08.2019 становила 17 184,30 грн;

- за видатковими накладними від 20.08.2019 товар підлягав оплаті не пізніше 21.08.2019, а отже період прострочення з 22.08.2019 на загальну заборгованість 19 601,30 грн;

- за видатковою накладною від 21.08.2019 товар підлягав оплаті не пізніше 22.08.2019, а отже період прострочення з 23.08.2019 із загальну заборгованість 20 237,30 грн;

- за видатковою накладною від 28.08.2019 товар підлягав оплаті не пізніше 29.08.2019, а отже період прострочення з 30.08.2019 на загальну заборгованість 21 023,30 грн;

- за видатковими накладними від 30.08.2019 та від 31.08.2019 товар підлягав оплаті не пізніше 02.09.2019 (31.08. і 01.09.2019 вихідні дні), а отже період прострочення з 03.09.2019 на загальну заборгованість 26 915,30 грн;

- 24.09.2019 відповідачем сплачено 20 000,00 грн, а отже заборгованість з 24.09.2019 становить 6 915,30 грн;

- 30.04.2020 відповідачем сплачено 9 000,00 грн. з яких згідно призначення платежу 7 246,00 грн зараховано позивачем на оплату вартості товару, отриманого за видатковими накладними від 30.04.2020, залишок суми в розмірі 1 754,00 грн погашає попередню заборгованість за іншими накладними, а отже з 30.04.2020 загальна заборгованість складає 5 161,30 грн.

У відповідності до наведеного розрахунок 3% річних складає:

за 21.08.2019 на суму боргу 17 184,30 грн - 1,41 грн;

за 22.08.2019 на суму боргу 19 601,30 грн - 1,61 грн;

з 23.08.2019 по 29.08.2019 на суму боргу 20 237,30 грн - 11,64 грн;

з 30.08.2019 по 02.09.2019 на суму боргу 21 023,30 грн - 6,91 грн;

з 03.09.2019 по 23.09.2019 на суму боргу 26 915,30 грн - 46,46 грн;

з 24.09.2019 по 29.04.2020 на суму боргу 6 915,30 грн - 124,29 грн;

з 30.04.2020 по 14.06.2021 (кінцевий період розрахунку позивача) на суму боргу 5161,30 грн - 174,07 грн,

а всього - 366,39 грн 3% річних.

При розрахунку інфляційних враховано, що якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Наведений висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Виходячи з викладеного підстави для застосування індексу інфляції за серпень 2019 року відсутні, оскільки прострочення за вказаними позивачем у розрахунку інфляційних видатковими накладними менше половини місяця.

За вересень 2019 наявні підстав для нарахування інфляційних на суму боргу 26 915,30 грн. що становить 188,41 грн.

За період жовтень 2019 - квітень 2020 наявні підстав для нарахування інфляційних на суму боргу 6 915,30 грн, що становить 146,07 грн.

За період з травня 2020 по травень 2021 наявні підстави для нарахування інфляційних на суму боргу 5 161,30 грн. що становить 505,31 грн.

А всього інфляційні нарахування складають 839,79 грн.

У відповідності до вищевикладеного в сукупності суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ "СП ТАТА ГРУП" до ТОВ "Сервіс комерційного транспорту" про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 839,79 грн інфляційних втрат та 366,39 грн 3% річних. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 5 161,30 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. У задоволенні позовних вимог в іншій частині стягнення суми основного боргу та інфляційних втрат і 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оплачену під час розгляду справи суму основного боргу суд покладає за розрахунком судових витрат на відповідача, враховуючи підтвердження обґрунтованості звернення з такою сумою.

Щодо інших судових витрат, суд зазначає, що сторонами в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України подано заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду, а саме: представником позивача таку заяву оголошено в судовому засіданні 26.10.2021; представником відповідача подано письмову заяву 17.08.2021.

За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Враховуючи викладене, суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 08.11.2021 о 15:00 год, про що зазначає в резолютивній частині рішення, та встановлює сторонам строк для подачі суду доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 221, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс комерційного транспорту" (25009, м. Кропивницький, вул. 50 років Жовтня, 22-а, кв. 24, ідентифікаційний код 37624075) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ТАТА ГРУП" (49000, м. Дніпро, вул. Караваєва, 39, ідентифікаційний код 40257991) 839,79 грн інфляційних втрат та 366,39 грн 3% річних, а також 427,89 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 5 161,30 грн закрити за відсутності предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині стягнення суми основного боргу, інфляційних втрат і 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "СП ТАТА ГРУП" на електронну адресу: ; Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервіс комерційного транспорту" за адресою: 25009, м. Кропивницький, вул. 50 років Жовтня, 22-а, кв. 24.

Повне рішення складено 05.11.2021.

Суддя В.В.Тимошевська