РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.11.2021Справа № 910/13519/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини»

до Комунального підприємства «Київпастранс»

про стягнення 37 831,84 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі - Підприємство) про стягнення 37 831,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати за договорами поставки від 11.11.2019 № 52.19-546, від 18.11.2019 № 52.19-553 та від 18.11.2019 № 52.19-554 (далі - Договори), у зв`язку з чим Товариство просить стягнути з Підприємства 37 831,84 грн, з яких: 32 032,20 грн основної заборгованості, 3 267,28 грн втрат від інфляції, 1 080,42 грн 3% річних і 1 451,94 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13519/21 та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 26.08.2021 була надіслана сторонам за їх місцезнаходженням і на електронну адресу. Однак, з електронної адреси відповідача ухвала була повернута (не доставлена) з повідомленням про помилку.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень позивач та відповідач отримали ухвалу суду (№ 728, № 710).

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 ст. 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 та 18.11.2019 Підприємством (покупець) і Товариством (постачальник) було укладено Договори, за умовами яких:

- постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю «Запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів» код 34330000-9 за ДК 021:2015 (комплектуючі частини для вантажних автомобілів; далі - товар), а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток № 1), що додається до Договорів та є їх невід`ємними частинами (пункт 1.1 Договорів);

- розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактичну поставлену окрему партію товару (пункт 4.1 Договорів);

- Договори набувають чинності з дня їх підписання сторонами і діють до 31.12.2020 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договорами. Закінчення строку дії Договорів не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії Договорів (пункт 11.1 Договорів).

Договори підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договори у встановленому порядку не оспорені, не розірвані, не визнані недійсними.

За приписом ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладені сторонами Договори за своєю правовою природою є договорами з поставки товарів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договорів позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується такими видатковими накладними:

- від 17.03.2020 № ТОВ-000284 на суму 1 837,56 грн з ПДВ (Договір № 52.19-546);

- від 27.04.2020 № ТОВ-000397 на суму 1 837,56 грн з ПДВ (Договір № 52.19-546);

- від 27.04.2020 № ТОВ-000395 на суму 19 175,40 грн з ПДВ (Договір № 52.19-553);

- від 27.04.2020 № ТОВ-000396 на суму 6 950,40 грн з ПДВ (Договір № 52.19-553);

- від 30.05.2020 № ТОВ-000507 на суму 1 975,80 грн з ПДВ (Договір № 52.19-553);

- від 29.05.2020 № ТОВ-000500 на суму 255,48 грн з ПДВ (Договір № 52.19-554).

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками без зауважень.

У свою чергу, Підприємство за отриманий від Товариства товар не розрахувалося та грошові кошти в сумі 32 032,20 грн не сплатило.

Так, враховуючи приписи пунктів 4.1 Договорів строки оплати за видатковими накладними є такими:

- від 17.03.2020 № ТОВ-000284 до 18.05.2020;

- від 27.04.2020 № ТОВ-000397, № ТОВ-000395 та № ТОВ-000396 до 26.06.2020;

- від 30.05.2020 № ТОВ-000507 до 29.07.2020;

- від 29.05.2020 № ТОВ-000500 до 28.07.2020.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 32 032,20 грн.

Обставини, які є предметом доказування у даній справі, є такими: укладення Договорів; передача товару; неоплата товару відповідачем.

Докази, якими позивач підтверджує наявність обставин, які є предметом доказування: Договори; видаткові накладні.

13.10.2020 Товариство надіслало Підприємству лист про врегулювання заборгованості від 12.10.2020 вих. № 1210/1, з вимогою погасити заборгованість, сплатити 3% річних, втрат від інфляції та пені.

Вказаний лист було отримано відповідачем 16.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого долучена до матеріалів справи.

Підприємство залишило лист Товариства без відповіді та належного реагування; доказів протилежного суду не подано.

Отже, поданими позивачем доказами підтверджуються обставини, що є предметом доказування у даній справі, у свою чергу, відповідач не спростував доводів позивача.

Таким чином, заборгованість у сумі 32 032,20 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню.

Крім основного боргу позивач заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 451,94 грн (періоди нарахування: з 11.08.2020 по 18.11.2020 на суму 32 032,20 грн; з 19.11.2020 по 26.12.2020 на суму 30 194,64 грн; з 27.12.2020 по 31.12.2020 на суму 2 231,28 грн; з 01.01.2021 по 28.01.2021 на суму 2 231,28 грн; з 29.01.2021 по 30.01.2021 на суму 1 975,80 грн); втрати від інфляції - 3 267,28 грн (період нарахування з серпня 2020 року по липень 2021 року) і 3 % річних - 1 080,42 грн (періоди нарахування: з 19.05.2020 по 26.06.2020 на суму 1 837,56 грн; з 27.06.2020 по 28.07.2020 на суму 29 800,92 грн; з 29.07.2020 по 30.07.2020 на суму 30 056,40 грн; з 31.07.2020 по 11.08.2021 на суму 32 032,20 грн).

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки в частині 3% річних і втрат від інфляції, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Що ж до вимог про стягнення пені, то слід зазначити таке.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктами 7.3 Договорів передбачено, що за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

За приписом ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За розрахунком суду розмірі пені складає 1 938,65 грн, однак в силу приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому пеня підлягає стягненню у розмірі 1 451,94 грн.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані докази, які оцінені судом у порядку ст. 86 ГПК України, позов підлягає задоволенню.

За приписами ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Також, позивачем було заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 800,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення витрат позивачем до матеріалів справи додані такі документи:

- копія договору про надання послуг правничої допомоги від 12.01.2021 № 140, укладений адвокатом Романенком Петром Валерійовичем і позивачем;

- копія додаткової угоди від 10.08.2021 № 12;

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1652;

- копія рахунку від 11.08.2021 № 602;

- копія акта здавання-приймання наданих послуг від 11.08.2021 № б/н;

- платіжне доручення від 11.08.2021 № 12665 на суму 2 800 грн.

Частиною 5 ст. 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи предмет та підстави позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 2 800,00 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 98, кв. 195; ідентифікаційний код 36641388): 32 032 (тридцять дві тисячі тридцять дві) грн 20 коп. заборгованості; 3 267 (три тисячі двісті шістдесят сім) грн 28 коп. втрат від інфляції; 1 080 (одну тисячу вісімдесят) грн 42 коп. 3% річних; 1 451 (одну тисячу чотириста п`ятдесят одну) грн 94 коп. пені; 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800,00 (дві тисячі вісімсот) грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.11.2021.

Суддя О.Г. Удалова