ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.10.2021м. СумиСправа № 920/6/21

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Юлії Артурівни, за участю секретаря судового засідання Осокіної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області заяву відповідача - Комунального підприємства «Теплогарант» (вул. Садова, буд. 39А, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ідентифікаційний код 32325215) від 01.10.2021 № 472 (вх. № 3614 від 04.10.2021) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Сумської області від 19.05.2021 у справі № 920/6/21 та матеріали зазначеної справи

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20077720),

до відповідача: Комунального підприємства «Теплогарант» (вул. Садова, буд. 39А, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ідентифікаційний код 32325215),

про стягнення 2 219 689,20 грн,

за участі представників учасників справи:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 19.05.2021 у справі № 920/6/21 ухвалено позовні вимоги задовольнити частково; стягнути з Комунального підприємства «Теплогарант» (вул. Садова, буд. 39А, м. Конотоп, Сумська область, 41615, ідентифікаційний код 32325215) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі 675 500,56 грн (шістсот сімдесят п`ять тисяч п`ятсот гривень 56 коп.), 3 % річних в сумі 442 213,15 грн (чотириста сорок дві тисячі двісті тринадцять гривень 15 коп.), інфляційні втрати в сумі 426 474,93 грн (чотириста двадцять шість тисяч чотириста сімдесят чотири гривні 93 коп.) та відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 33 295,34 грн (тридцять три тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень 34 коп.); у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 675 500,56 грн відмовити.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 у справі № 920/6/21 рішення Господарського суду Сумської області від 19.05.2021 у справі № 920/6/21 залишено без змін.

19.10.2021 матеріали зазначеної справи надійшли до Господарського суду Сумської області.

19.10.2021 на виконання рішення Господарського суду Сумської області від 19.05.2021 у даній справі Господарським судом Сумської області видано відповідний наказ.

04.10.2021 відповідач звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення, відповідно до якої просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 19.05.2021 у справі № 920/6/21 про стягнення з Комунального підприємства «Теплогарант» (вул. Садова, буд. 39А, м. Конотоп, Сумська область, 41615, ідентифікаційний код 32325215) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі 675 500,56 грн (шістсот сімдесят п`ять тисяч п`ятсот гривень 56 коп.), 3 % річних в сумі 442 213,15 грн (чотириста сорок дві тисячі двісті тринадцять гривень 15 коп.), інфляційні втрати в сумі 426 474,93 грн (чотириста двадцять шість тисяч чотириста сімдесят чотири гривні 93 коп.) та відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 33 295,34 грн (тридцять три тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень 34 коп.) - до 19.05.2022 включно, на час необхідний та достатній для здійснення Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у бухгалтерському обліку списання зазначених сум.

Заява відповідача вмотивована, зокрема, тим, що на даний час боржник перебуває в скрутному фінансовому становищі та наявністю заборгованості населення за надані послуги, а також відсутністю обігових коштів на невідкладне виконання рішення. Також відповідач зазначає, що кошти які є предметом рішення суду у цій справі підлягають врегулюванню у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення», тобто списанню з 29.08.2021.

Ухвалою суду від 19.10.2021 у справі № 920/6/21 заяву боржника прийнято до розгляду у судовому засіданні та призначено судове засідання на 28.10.2021, 10:30.

27.10.2021 представником позивача (стягувача) до суду надіслано письмові заперечення від 25.10.2021 № 39/10-6780-21 (вх. № 9047/21) на заяву відповідача (боржника) про відстрочення виконання рішення, де позивач зазначає, що заперечує проти задоволення заяви відповідача та просить суд відмовити останньому у відстроченні виконання рішення суду, посилаючись на те, що обставини на які посилається відповідач не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України для надання відстрочення виконання судового рішення, а є лише способом затягування виконання рішення Господарського суду Сумської області від 19.05.2021 у справі № 920/6/21.

Суд, розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення суду, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, дійшов висновку про часткове задоволення заяви боржника про відстрочення виконання рішення суду у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевказаної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частини третя, четверта статі 331 ГПК України).

Згідно пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи -наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Крім того, розглядаючи питання про відстрочку виконання рішення суду, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (справа «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Сгеесе), від 19 березня 1997 року, пункт 40, ReportsofJudgmeNtsaNdDecisioNs 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (справа «ІммобільяреСаффі» проти Італії», № 22774/93, пункт 74, ЕСНR 1999-V), а також беручи до уваги, те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 43), Вищий господарський суд України вважає, що з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Савіцький проти України» від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

При цьому, відстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідальності, а, навпаки, це організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду, покращення фінансового стану відповідача, виконання ним зобов`язань як перед позивачем, так і перед третіми особами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Із підстав, умов та меж надання відстрочення виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувана та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У зв`язку з тим, що відстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої відстрочки.

Частиною першою статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Водночас, положення частини п`ятої статті 331 ГПК України передбачають, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

В обґрунтування клопотання про надання відстрочки виконання судового рішення відповідач зазначив, що він здійснює господарську діяльність з надання послуг постачання теплової енергії населенню (90 %) та бюджетним організаціям (10%) м. Конотоп Сумської області. На сьогоднішній день підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі, що значно ускладнює виконання рішення та сплата усієї суми одразу може призвести до зупинки діяльності. Також відповідач вказує на те, що примусове стягнення заборгованості, зокрема, накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, опис та його можлива реалізація у встановленому законом порядку може призвести до катастрофічних наслідків в роботі, що спричинить неможливість подальшого надання послуг теплопостачання споживачам.

Суд враховує специфіку роботи заявника, здійснення відповідачем оплати за природний газ залежить від розрахунків кінцевих споживачів (у своїй більшості населення), борг яких перед відповідачем є значним, а також те, що надання послуг теплопостачання споживачам має сезонний характер, надходження грошових коштів в опалювальний період значно більше, що сприяє виконанню рішення суду.

Також суд бере до уваги, що набрав чинності Закон України № 1639-ІХ від 14.07.2021 «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», дія якого поширюється на відносини до 31.12.2020 із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК «Нафтогаз України» природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Цим законом передбачено заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування.

Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення, при цьому, затримка виконання рішення не є надмірно тривалою, не суперечить вимогам розумного строку. Так, рішення набрало законної сили 06.09.2021, наказ суду видано 19.10.2021.

За таких обставин відстрочка виконання рішення суду надасть можливість відповідачеві вирішити питання реструктуризації заборгованості, акумулювати кошти з початку опалювального сезону (як правило, з 15 жовтня) тощо. Відповідно до викладеного, дотримуючись балансу забезпечення прав сторін, суд дійшов висновку заяву задовольнити частково та відстрочити виконання судового рішення до 31.12.2021.

На підставі викладеного, керуючись статтями 234, 235, 331, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву відповідача - Комунального підприємства «Теплогарант» (вул. Садова, буд. 39А, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ідентифікаційний код 32325215) від 01.10.2021 № 472 (вх. № 3614 від 04.10.2021) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Сумської області від 19.05.2021 у справі № 920/6/21 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 19.05.2021 у справі № 920/6/21 до 31.12.2021.

3. В іншому в задоволенні заяви відповідача відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 02 листопада 2021 року.

5. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

6. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повну ухвалу складено та підписано суддею 02 листопада 2021 року.

Суддя Ю.А. Джепа