ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"08" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1287/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (вх. № 2-1347/21 від 04.11.2021 р.) в порядку ст. 339-342Господарського процесуального кодексу України по справі № 916/1287/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго до Спільного українсько-індійського підприємства Кораса про стягнення заборгованості в загальній сумі 30747,41 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Спільного українсько-індійського підприємства Кораса про стягнення заборгованості в загальній сумі 30747,41 грн., у т.ч. боргу за спожиту активну електроенергію 7422,91 грн., боргу за перетікання реактивної електроенергії 4350,49 грн., пені 18892,49 грн., інфляційних нарахувань 40,61 грн., 3% річних 40,91 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електроенергії від 16.03.2016 р. № 1255 (з додатками) щодо здійснення оплати за споживання електроенергії.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.06.2018 р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства „Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ „Полтаваобленерго прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1287/18 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.07.2018 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.07.2018 р. у справі № 916/1287/18 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2018 р. розгляд справи № 916/1287/18 було відкладено на 13.08.2018 р. з огляду на неявку сторін у судове засідання, а також враховуючи клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.08.2018 р. у справі № 916/1287/18 позов Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго задоволено частково та стягнуто зі Спільного українсько-індійського підприємства Кораса на користь позивача заборгованість за спожиту активну електроенергію в розмірі 4348,01 грн., пеню в сумі 117,13 грн., 3% річних в сумі 10,36 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 256,47 грн.; в задоволенні решти частини вимог Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго до Спільного українсько-індійського підприємства Кораса відмовлено.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 р. рішення господарського суду Одеської області від 13.08.2018 р. у справі № 916/1287/18 скасовано частково, викладено резолютивну частину в наступній редакції: Позов Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго задовольнити частково. Стягнути з Спільного українсько-індійського підприємства „Кораса на користь Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго заборгованість в загальній сумі 26119,82 грн., яка складається з боргу за спожиту активну електроенергію у сумі 7422,91 грн., пені за несвоєчасну оплату платежів за активну електричну енергію в сумі 246,18грн., пені за несвоєчасну попередню оплату у сумі 18892,49 грн., 3% річних у сумі 21,75 грн., а також 1496,81 грн. судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви. В іншій частині позову відмовити. Стягнути зі Спільного українсько-індійського підприємства Кораса на користь Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 2245,21 грн.

27.12.2019 р. на виконання рішення господарського суду Одеської області від 13.08.2018 р. та постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 р. у справі № 916/1287/18, що набрали законної сили 14.12.2018 р., господарським судом Одеської області видано відповідні накази про стягнення зі Спільного українсько-індійського підприємства Кораса на користь Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго в особі Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго заборгованість в загальній сумі 26119,82 грн., яка складається з боргу за спожиту активну електроенергію у сумі 7422,91 грн., пені за несвоєчасну оплату платежів за активну електричну енергію в сумі 246,18 грн., пені за несвоєчасну попередню оплату у сумі 18892,49 грн., 3% річних у сумі 21,75 грн., судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви у розмірі 1496,81 грн., а також судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 2245,21 грн.

04.11.2021 р. від ОСОБА_1 надійшла до господарського суду Одеської області скарга на дії державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (вх. № 2-1347/21 від 04.11.2021 р.) в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, в якій скаржник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районні Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо накладення арешту та заборони на автомобіль КІА SOUL (номер шасі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 вказує, що 29 жовтня 2021 року працівники патрульної поліції зупинили автомобіль КІА SOUL (номер шасі НОМЕР_4 , НОМЕР_2 ) реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким відповідно до договору фінансового лізингу автомобіля № ODH0AI00000230 від 21.08.2019 р. має право користуватись та розпоряджатись ОСОБА_1 . Також скаржник вказує, що працівниками патрульної поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що на даний автомобіль накладено арешти і заборони державним виконавцем та оголошено у розшук, при цьому під час телефонної розмови з Миргородським відділом державної виконавчої служби у Миргородському районні Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) скаржник зауважу, що йому було повідомлено, що в даному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 63368046 від 22.10.2020 р. про стягнення з СУІП Кораса () боргу. Так, за ствердженнями скаржника, у виконавчому провадженні № 63368046 від 22.10.2020 р. відносно боржника СУІП Кораса державним виконавцем 03.11.2020 р. винесено постанову про арешт майна боржника, у тому числі накладено арешт на автомобіль КІА SOUL (номер шасі НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 ) реєстраційний номер НОМЕР_3 , як на майно, яке належить боржнику СУІП Кораса, та 04.11.2020 р. винесено постанову про розшук майна боржника, в тому числі автомобіль КІА SOUL (номер шасі НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 ) реєстраційний номер НОМЕР_3 . Однак, як стверджує скаржник, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого 22.08.2019 року, даний автомобіль - КІА SOUL, 2009 року випуску (номер шасі НОМЕР_4 , НОМЕР_2 ), реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить AT КБ ПриватБанк. Таким чином, скаржник просить звернути увагу, що вказаний транспортний засіб станом на момент відкриття виконавчого провадження № 63368046 від 22.10.2020 р. вже належав іншій юридичній особі - Акціонерному товариству Комерційному банку ПриватБанк, а відтак на час прийняття рішень про арешт та розшук були відсутні жодні підстави для його розшуку та арешту. Крім того скаржник зазначає, що відповідно до договору фінансового лізингу автомобіля № ODH0AJ00000230 від 21.08.2019 р., укладеного між АТ КП ПриватБанк та громадянкою України ОСОБА_1 , остання набуває в платне володіння та користування вищевказаний автомобіль КІА SOUL (номер шасі НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 ), реєстраційний номер НОМЕР_3 . Відтак, за ствердженнями скаржника, діями Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районні Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) порушується передбачене законодавством та договором фінансового лізингу автомобіля № ODH0A10000023Q від 21.08.2019 р. право ОСОБА_1 на володіння та користування автомобілем КІА SOUL (номер шасі НОМЕР_6 . KNAJG04L реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та скарги, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017 р.) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відтак, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України чітко визначено коло осіб, що мають право звернутися до господарського суду із скаргою в порядку ст. 339 ГПК України, а саме виключно сторони виконавчого провадження.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Отже, до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать стягувач, боржник, а також їх представники за законом чи договором.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 скарги вбачається, що остання звернулася до господарського суду з такою скаргою на дії державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови від 03.11.2020 р. про накладення арешту та заборони на автомобіль КІА SOUL (номер шасі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), реєстраційний номер НОМЕР_3 у виконавчому провадженні № 63368046.

Водночас господарський суд зауважує, що скаржником не надано до матеріалів поданої скарги вказаної постанови державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 03.11.2020 р.

При цьому із Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що на розгляді Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 63368046, сторонами якого зазначено: стягувач АТ Полтаваобленерго, боржник Спільне українсько-індійського підприємство Кораса.

Таким чином, скаржник у даній справі ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, у зв`язку з чим у вказаної особи відсутні підстави для звернення саме до господарського суду Одеської області зі скаргою на дії ВДВС, вчинені під час виконання наказів господарського суду Одеської області у даній справі, в порядку ст. 339-342 Господарського процесуального кодексу України.

Положеннями ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження передбачено, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця або органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Водночас за змістом положень статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Згідно приписів ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи вищенаведене, та те, що скарга на дії Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) подана до господарського суду Михайловою Катериною Борисівною, яка не є стороною виконавчого провадження ВП № 63368046, а також ГПК України не встановлено такий порядок оскарження дій ДВС з боку третіх осіб, відповідно така скарга не підлягає розгляду в порядку ст. 339-342 ГПК України, а підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 р. по справі № 823/359/18 та від 05.06.2019 р. по справі № 917/2267/14.

Наразі в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 р. № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження вказано, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ГПК та містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 ч. 3 ст. 85 Закону N 606-XIV (606-14). У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ГПК (1798-12), якими врегульовано аналогічні питання, зокрема: статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо (1798-12).

Як роз`яснено в п. 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (із змін. і доповн.), скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України Про виконавче провадження. Також у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1-3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII -1 ГПК (в редакції, чинній до 15.12.2017 р.) тощо.

Вказане свідчить про необхідність застосування до спірних правовідносин по скарзі наслідків, що настають у разі якщо, позовна заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до приписів п. 1, 6 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Керуючись ст.ст. 339-342, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (вх. № 2-1347/21 від 04.11.2021 р.) по справі № 916/1287/18.

2. Направити на адресу ОСОБА_1 : скарга (вх. № 2-1347/21 від 04.11.2021 р.) з доданими документами на 24 арк.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров