РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2021Справа № 910/11920/21
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Будівельне управління № 7" (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 118)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлбуд" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 49, оф. 1)

про стягнення 475 731,98 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 475 731,98 грн. боргу на підставі Контракту поставки № 2020/23-07-1 від 23.07.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем Контракту поставки № 2020/23-07-1 від 23.07.2020, позивач перерахував на рахунок відповідача попередню оплату за поставку обумовленого Контрактом товару. Відповідач не виконав своє зобов`язання з поставки товару та не повернув грошові кошти, заборгувавши 475 731,98 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

Ухвала суду була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, що визначені в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01042, м. Київ, вул. Чигоріна, б.49,оф.1.

Проте, поштовий конверт № 895 було повернуто суду 22.09.2021 з відміткою пошти з вказівкою про закінчення терміну зберігання.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) був укладений Контракт поставки № 2020/23-07-1 (надалі -Контракт), згідно з умовами якого відповідач зобов`язувався поставляти, а позивач приймати та оплачувати товар, якість та технічні характеристики, кількість та ціна якого визначаються згідно з специфікацією, яка є додатком до Контракту і його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1 Контракту умови поставки Товару за цим Контрактом узгоджуються Сторонами в Специфікаціях.

Згідно умов п. 3.5 Контракту поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах, узгоджених в Специфікації на поставку конкретної партії. Датою поставки вважається момент передачі товару Покупцеві за товарно-транспортною накладною, а в разі необґрунтованої відмови з його боку прийняти товар (у разі прострочення Покупцем приймання товару) - момент, коли товар повинен бути переданий Покупцеві.

Термін дії договору відповідно до умов п. 10.1 Контракту встановлений з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Контрактом.

Специфікацією №2 до спірного договору сторони узгодили строк поставки товару - протягом 15 робочих днів з дня зарахування 70% попередньої оплати. Передбачили, що оплата товару здійснюється наступним чином: 70% передплата, 30% доплата протягом 3 робочих днів з моменту отримання повідомлення про готовність товару.

Як встановлено судом, згідно платіжного доручення № 2988 від 01.04.2021 позивач здійснив попередню оплату передбаченого договором товару у розмірі 475 731,98 грн.

Факт здійснення попередньої оплати товару позивачем підтверджується вищевказаним платіжним дорученням.

Отже, як встановлено судом, Позивачем було виконане зобов`язання за Договором та здійснено перерахування на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 475 731,98 грн.

Отримавши попередню оплату за Договором, у Відповідача перед Позивачем, згідно умов Договору та відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, виникли зобов`язання по передачі позивачу товару.

Доказів повідомлення про готовність товару та передачі товару за договором на суму попередньої оплати суду не надано.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач претензією (Лист -вимога) № 81 від 17.06.2021 вимагав від відповідача поставити обумовлений договором товар або повернути суму невикористаного авансу у розмірі 475 731,98 грн.

Доказів належного повернення відповідачем попередньої оплати суду не надано.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За статтею 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 475 731,98 грн. доведений суду належним чином.

Строк поставки за умовами договору є таким, що настав.

Отже, за встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 475 731,98 грн. боргу за договором.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Будівельне управління № 7" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлбуд" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 49, оф. 1, ідентифікаційний код 51) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Будівельне управління № 7" (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 118, ідентифікаційний код 2422002) 475 731 (чотириста сімдесят п`ять тисяч сімсот тридцять одна) грн. 98коп. основного боргу, 7 135 ( сім тисяч сто тридцять п`ять) грн. 98 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко