номер провадження справи 9/89/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 Справа № 908/2293/21

м.Запоріжжя

За позовом: Керівника Бердянської окружної прокуратури (71100, Запорізька область, м.Бердянськ, пр. Перемоги, буд.4) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави в спірних правовідносинах -

Позивач: Державна служба України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр.Перемоги, буд.14) в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (69096, м.Запоріжжя, вул. Вінтера, 22а )

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Гребенюк Раїси Валентинівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення суми 27938,90 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Керівника Бердянської окружної прокуратури, подана в порядку ст. 53 ГПК України, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого представляти інтереси держави позивача: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського межрегіонального управління Укртрансбезпеки про стягнення з відповідача: Фізичної особи - підприємця Гребенюк Раїси Валентинівни на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті плати в розмірі 27938,90 грн. за користування автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Ухвалою суду від 12.08.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2293/21, присвоєний номер провадження 9/89/21, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

11.10.2021 справу розглянуто, за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Суд зазначає, що з 14.10.2021 по 17.10.2021 включно були неробочими днями (святкові та вихідні), в період з 18.10.2021 по 02.11.2021 включно суддя Боєва О.С. перебувала на лікарняному, 06.11.2021 та 07.11.2021 - вихідні дні, у зв`язку із чим повний текст рішення складено на підписано 08.11.2021.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані наступним. На підставі направлення на рейдову перевірку від 20.07.2020 №010125, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області з 20.07.2020 до 26.07.2020 на ділянці дороги 129 км-603 км А/Д Н-30 проведено рейдову перевірку транспортних засобів. 21.07.2020 об 18 год. 19 хв. Уповноваженою особою Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області під час перевірки виявлено факт перевезення транспортним засобом марки Howo, номерний знак НОМЕР_1 , вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (номер страхування 078) страхувальником транспортного засобу марки Howo, номерний знак НОМЕР_1 , є Гребенюк Раїса Валентинівна . За фактом перевірки вищевказаного автомобіля посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.07.2020 № 221482 та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 038699 від 21.07.2020. Відповідно до акту перевищено нормативно допустиме осьове навантаження на 8,5 тонн. До вказаного акту проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно товарно-транспортної накладної №47 від 21.07.2020 та нараховано плату за проїзд у розмірі 884,40 євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку складає 27938,90 грн. Відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, зазначена плата вноситься перевізником протягом 30 календарних днів з моменту її визначення та повідомляється про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки. ФОП Гребенюк Р.В. листом було повідомлено про необхідність сплати коштів у розмірі 884,40 євро у визначений термін у добровільному порядку. Проте нараховану плату за проїзд за перевищення нормативних парламентів відповідачем не сплачено, що підтверджується інформацією зазначеною в листі управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з проханням щодо здійснення прокуратурою представництва законних інтересів держави в суді. Крім того, Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №201924 від 01.09.2020, якою за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на ФОП Гребенюк Р.В. накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн., до суду не оскаржена. Згідно з п. 26 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Позивачем як уповноваженим органом з метою надходження коштів до бюджету жодних заходів щодо стягнення з відповідача зазначених коштів в судовому порядку не здійснено. Несплата призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, як наслідок, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави та потребує їх захисту шляхом звернення прокурора до суду з позовом. На підставі викладеного, прокурор просить стягнути на користь держави в особі Державної служби України з безпеки плату за користування автомобільними дорогами загального користування ваговим транспортним засобом в розмірі 27938,90 грн.

Позов обґрунтовано ст.ст. 131-1, 143 Конституції України, ст.ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст. 15, 222, 1166 ЦК України, ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», ч. 12 ст. 6, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 5, п. 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, ст. 14 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", п.п. 2, 3, 26-28, 30, 311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ № 879 від 27.06.2007, п.п. 3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою КМУ № 30 від 18.01.2001, п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.01.2001, п.п. 2-4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567.

Позивач - Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки письмово викладену позицію щодо заявленого позову суду не надала.

09.09.2021 засобами поштового зв`язку до господарського суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній просив суд визнати причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву поважними та поновити його. Ухвалою суду від 17.09.2021 відповідачу поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Відзив прийнято судом до розгляду. Відповідач у відзиві проти позову заперечив, зазначивши, зокрема, про наступне. ФОП Гребенюк Р.В. оскаржується постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №201924 від 01.09.2020? якою до неї було застосовано штраф на суму 34000,00 грн. Прокурор в позові вказує невірну інформацію про не оскарження вказаного штрафу. На сьогодні справа № 280/1118/21 за апеляційною скаргою ФОП Гребенюк Р.В. перебуває на розгляді у Третьому апеляційному адміністративному суді. Відповідний адміністративний позов прямо пов`язаний зі справою № 908/2293/21, оскільки стосується однієї перевірки, в обох випадках досліджується правомірність її проведення, достовірність результатів зважування, правильність застосування до спірних правовідносин певних нормативних актів. За вказаних обставин відповідач вважає за доцільне зупинення розгляду справи № 908/2293/21 до розгляду Третім апеляційним адміністративним судом справи № 280/1118/21. Відповідач зауважив про неправильність здійсненого розрахунку плати за проїзд з наступних підстав. Докази, якими підтверджується пройдена відстань є роздруківка з екрану смартфону, але навіть за допомогою неї можна встановити, що між с.Тарасівка та м. Бердянськом наявні три варіанти проїзду. Безпідставне застосування у розрахунку, із трьох варіантів шляхів різної довжини найбільшої відстані у кілометрах, яку проїхав транспортний засіб, призвело до максимальних нарахувань плати за проїзд. На самому довгому шляху є ділянки дороги, які сильно зруйновані і по ним проїзд утруднений. Крім того, там наявні забороняючі дорожні знаки для вантажних автомобілів масою понад 24 тони. Належних і допустимих доказів того, що автомобіль їхав саме шляхом у 134 кілометрів, а не іншим, не надано. Згідно пояснень водія під час перевірки його не запитували про те, яким шляхом він їхав. Натомість, з пояснень водія слідує, що він обрав найкоротший шлях - 108 км. Бездоказове застосування позивачем найбільшої відстані вочевидь є протиправним. У випадку застосування вірного показника відстані, розрахунок мав би бути таким: 1,32*108*5=712,80 євро, що e перерахунку на гривні за курсом 1 євро - 31,5908 грн., складає 22517,92 грн. Разом з тим, відповідач зазначив, що і цей розрахунок не в повній мірі виключає помилку. Розмір плати за проїзд 1 км шляху визначений у сумі - 1,32 євро. Ставки плати за кожен кілометр відстані у євро для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 №879. Згідно Розрахунку плати за проїзд, перевищення нормативу склало 50,31%. З наданої до позову копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки можна встановити, що похибка для маси транспортного засобу, визначена під час зважування у русі складає 2% від умовного значення маси транспортного засобу. Враховуючи, що реальне перевищення може складати 48,31% (тобто не перевищувати наступні 5%, за які додаються 0,15 євро) ставка плати за проїзд мала б бути розрахована інспектором з урахуванням похибки вагів, тобто менше на 0,15 євро за 1 км. З урахування реально пройденої відстані у 108 км, розрахунок плати за проїзд мав би виглядати наступним чином: 1,17*108*5= 631,80 євро (19959,07 грн.) Наведені розрахунки свідчать про те, що позов мав би бути задоволений частково. Разом з тим, відповідачем зазначено, що існують обставини, які свідчать про необхідність повної відмови у задоволенні позову, а саме: через неможливість застосування до спірних правовідносин Постанови КМУ від 27.06.200 № 879, оскільки він розповсюджується виключно на великовагові чи великогабаритні транспортні засоби. При цьому транспортний засіб не може вважатись великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш ніж як на 2% відсотки. Необхідною умовою для того, щоб автомобіль підпадав під категорію великовагового чи великогабаритного необхідна сукупність як перевищення на вісь, так і загальної ваги чи габариту. Згідно Довідки № 038699 від 21.07.2020 про результати габаритно-вагового контролю, загальна маса склала 38400 кг; результати габаритного контролю - довжина, ширина, висота - "в габариті". Як загальна маса так і габарит транспортного засобу свідчать, що автомобіль не має нs перевищення габаритів, ні маси. Відповідач також вказував на відсутність затвердженої Методики зважування сипучих вантажів. Зі змісту доданих до позову документів слідує, що вони не містять відомостей чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу. При перевезення[ сипучих вантажів кожне наступне чергове зважування буде відрізнятись від попереднього, оскільки під час руху на кожній ямі, при кожному гальмуванні сипучий вантаж має здатність зміщуватися. При здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, який змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, здійснені посадовими особами позивача, результати вимірювання не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійснені без застосування відповідної Методики. В даному випадку наявні всі підстави стверджувати, що автомобіль ФОП Гребенюк Р.В. не підпадає під категорію великовагового і до нього не можуть бути застосовані приписи Порядку №879. На підставі викладеного, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

21.09.2021 до господарського суду від прокурора засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив в якій зазначено про наступне. Відповідно до інформації, яка містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 280/1118/21 у позові Фізичної особи - підприємця Гребенюк Р.В. до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, про визнання протиправною та скасування постанови від 01.09.2020 № 201924 про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовлено. Підстави для зупинення провадження у вказаній справі, так і будь-які сумніви щодо законності проведення перевірки, відсутні. Посилання відповідача на те, що транспортний засіб не підпадає під визначення великовагового та/або великогабаритного та відсутність відповідної методики зважування сипучого вантажу є невірними та необґрунтованими. Транспортний засіб вважається великоваговим не лише тоді коли його загальна маса перевищує параметр зазначений у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, а саме понад 40 тон, а й тоді коли перевищено допустиме навантаження на вісь (осі) транспортного засобу. В даному випадку встановлено, що нормативно допустиме навантаження на задню здвоєну вісь транспортного засобу складало 16 тон, проте фактичне навантаження на задню здвоєну вісь становило 24,05 тон,, що на 50,31 відсотки перевищує нормативно допустимий показник. Отже, незважаючи на те, що повна маса транспортного засобу не перевищувала 40 тон, відповідачем все одно допущено порушення вимог чинного законодавства, оскільки навантаження на задню здвоєну вісь вдвічі перевищувало параметр зазначений у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. В силу приписів п. 2.3 Правила дорожнього руху, водій зобов`язаний контролювати навантаження транспортного засобу та здійснювати контроль переміщення вантажу (в тому числі технічними засобами) під час руху транспортного засобу. Стосовно посилань відповідача на те, що не проведено повторного зважування, зазначив, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які містять інформацію на підтвердження того, що водій звертався до інспекторів з зазначеного питання та під час проведення первинного зважування висловлював незгоду з його результатами. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки HOWO, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідний сертифікат та є придатними до застосування. Відсутність Методики проведення габаритно-вагового контролю саме сипучого вантажу не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню палати за таке перевищення. Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена у постановах від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17, від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16. Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено за участю водія транспортного засобу, акт містить зміст виявлених порушень, пояснення водія, підписи посадових осіб, які провели перевірку. Акт перевірки підписаний без будь-яких зауважень чи заперечень водія.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 20.07.2020 по 26.07.2020 та направлення на рейдову перевірку від 20.07.2020 № 010125 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області 21.07.2020 складено Акт № 221482 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно з яким під час проведення перевірки на ділянці 129 км + 603 м автодороги Н-30, транспортного засобу: марки Howo, номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , виявлено порушення абз. 16 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення склало 50,31%. Акт підписаний посадовими особами, що провели перевірку та водієм транспортного засобу, яким в акті письмово зазначено про те, що він є працівником ФОП Гребенюк Р.В .

Відповідно до Довідки № 038699 від 21.07.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу зафіксовано результати вагового контролю навантаження на осі: 1) 6,2 тонн; 2) 8,15 тонн; 3) 11,55 тонн; 4) 12,5 тонн; повна маса транспортного засобу 38,4 тонн. За результатами габаритного контролю транспортного засобу: довжина, ширина, висота - в габариті.

На підставі проведеного габаритно-вагового контролю складено Акт № 031699 від 21.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів під час перевезення автомобілем Howo, номерний знак НОМЕР_1 , вантажу: ріпак, за маршрутом: с. Тарасівка (Запорізька область) - м. Бердянськ, згідно з яким виявлено перевищення нормативно допустимого осьового навантаження.

До вказаного акту виконано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 21.07.2020 № 47 за перевищення нормативних параметрів навантаження здвоєної осі на 50,31 %, в розмірі 884,40 євро. Розрахунок здійснено відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 31-1 постанови КМУ від 27.06.2007 № 879).

Станом на день проведення розрахунку 21.07.2020 офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України складав 31,5908 за 1 євро.

Згідно товарно-транспортної накладної № 47 від 21.07.2020 автомобіль марки Howo, номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , здійснював перевезення вантажу насипом за маршрутом: пункт навантаження - с. Тарасівка, Пологівского району Запорізької області до пункту розвантаження - м. Бердянськ. Автомобільний перевізник - ФОП Гребенюк Р.В .

Відповідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності Фізичної особи - підприємця Гребенюк Раїси Валентинівни , в тому числі є: вантажний автомобільний транспорт.

Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області на адресу Гребенюк Р.В. направлялось повідомлення № 56542/26/24-20 від 30.07.2020 нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового/великогабаритного транспортного засобу марки Howo, д.н.з. № НОМЕР_1 , в розмірі 884,40 євро, що належить до сплати в національній валюті України за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ на день проведення розрахунку - у сумі 27938,90 грн. до 21.08.2020. До листа були додані копії Акту від 21.07.2020 № 031699 та розрахунку плати за проїзд до цього акту.

Відповідно до постанови Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області від 01.09.2020 № 201924 про застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі акту № 221482 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» з ФОП Гребенюк Р.В. стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн.

Відповідач у відзиві зазначив, що вказану постанову оскаржено ним до адміністративного суду. На сьогодні справа № 280/1118/21 за апеляційною скаргою ФОП Гребенюк Р.В. перебуває на розгляді у Третьому апеляційному адміністративному суді.

Відповідно до абз. 4 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 цього Положення (в редакції постанови КМУ № 737 від 12.09.2018, чинній на момент проведення перевірки 21.07.2020) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У відповідності до пп.1, пп.3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті

Як встановлено підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення (в редакції, чинній на момент проведення перевірки 21.07.2020), Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Про деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з Додатком 3 до цієї постанови, в тому числі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 196-р від 03.03.2020 "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" погоджено утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідних територіальні органів зазначеної Служби за переліком згідно з додатком. Зокрема, утворено Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, шляхом реорганізації (злиття) Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області та Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, який здійснює свої повноваження через територіальні органи, що є його структурними підрозділами та не мають статусу юридичних осіб.

Керівник Бердянської окружної прокуратури Запорізької області, посилаючись на нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету, звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про стягнення з ФОП Гребенюк Раїси Валентинівни на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті плати за користування автомобільними дорогами загального користування ваговим транспортним засобом в розмірі 27938,90 грн.

Відповідно до змісту з ч.ч. 1, 3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У позовній заяві керівника Бердянської окружної прокуратури зазначено, що підставою для представництва інтересів держави в суді є факт несплати відповідачем вищезазначеної плати та нездійснення уповноваженим органом належного захисту інтересів держави з метою надходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету, наслідком чого є зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави та потребує їх захисту шляхом звернення прокурора до суду з позовом.

В матеріалах справи міститься копія листа Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №86822/26/24-20 від 06.11.2020 з яким останнє звернулось до Запорізької обласної прокуратури та посилаючись на відсутні законодавчого врегулювання щодо надання Державній службі України з безпеки на транспорті повноважень зі здійснення стягнення плати за проїзд транспортних засобів із перевищенням нормативних параметрів у судовому порядку та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/16, згідно з якою повноваження Укртрансбезпеки обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі виявлення факту перевищення фактичних параметрів, просило розглянути можливість представництва прокуратурою інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з Гребенюк Раїси у сумі 884,40 євро.

Листом вих. № 1506-21 від 05.05.2021 Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було повідомлено прокуратуру, що нарахована відповідачу плата за актом перевірки, проведеної 21.07.2020, у сумі 884,40 євро не сплачена та надано Бердянській окружній прокуратурі відповідні копії документів з метою захисту інтересів держави в суді

Також в матеріалах справи наявні докази дотримання прокурором частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду, а саме копія листа Керівника Бердянської окружної прокуратури від 27.07.2021 №50-3114вих-21.

Невжиття Державною службою України з безпеки на транспорті, яка є суб`єктом владних повноважень до компетенції якого віднесено здійснення відповідних функції у спірних правовідносинах, заходів щодо захисту інтересів держави зумовило звернення прокурора з відповідним позовом.

Перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів в обґрунтування підстав для його звернення з позовом до суду для захисту інтересів держави, суд дійшов до висновку про те, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокурором належним чином обґрунтовано в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення до суду.

Предметом спору є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 зазначила, що спір про стягнення плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, носить приватноправовий характер та, як наслідок, не може бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

За змістом ч.ч. 1, 3, 4 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки, в тому числі, виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною третьою статті 5 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства.

Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (стаття 7 ГК України).

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантажених на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 14 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.п. 15, 16, 20, 21 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, визначено, що перевізником є фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, зокрема, є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 ст. 48 зазначеного Закону).

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пп.4 п.2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п. 32 Порядку № 879 встановлено, що перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на маршрут видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

Згідно з п.п. 15, 20, 21 Порядку контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п.30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Постановою №879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

В пункті 31-1Порядку №879 визначено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: - до 10 відсотків - у подвійному розмірі; - на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; - більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Як встановлено судом вище, в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за № 221482 від 21.07.2020 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області зафіксовано факт порушення під час перевезення вантажу транспортним засобом автомобільним перевізником ФОП Гребенюк Р.В. згідно з ТНН № 47 від 21.07.2020, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових параметрів понад 20% без відповідного дозволу. Перевищення склало 50,31%. Відповідно до Довідки № 038699 від 21.07.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу зафіксовано результати вагового контролю навантаження на осі: 1) 6,2 тонн; 2) 8,15 тонн; 3) 11,55 тонн; 4) 12,5 тонн; повна маса транспортного засобу 38,4 тонн. На підставі проведеного габаритно-вагового контролю складено Акт № 031699 від 21.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та здійснено розрахунок плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження в розмірі 884,40 євро, що за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку становить 27938,90 грн.

Розрахунок плати за проїзд відповідно до акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №031699 від 21.07.2020 виконаний інспектором Укртрансбезпеки за наступними даними: Рнв - 1,32 (розмір за перевищення навантаження на вісь транспортного засобу за 1 км проїзду); В - відстань 134 км; К коефіцієнт збільшення плати за проїзд у п`ятикратному розмірі (у разі перевищення нормативу більше як на 40 відсотків).

Внаслідок здійсненого розрахунку плата за проїзд склала: П = 1,32*134*5= 884,40 євро.

Відповідно до п.п. 26, 27 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно з пп. 16-2 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні належить до доходів загального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці наді встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

В матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком № 879 документи (їх завірені копії), а саме: Акт проведення перевірки № 221482 від 21.07.2020, довідка № 038699 від 21.07.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт № 031699 від 21.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження, які складені уповноваженими особами Укртрансбезпеки при проведенні рейдової перевірки. Крім того, в матеріалах справи наявна копія товарно-транспортної накладної № 47 від 21.07.2020, згідно з якою автомобільним перевізником є ФОП Гребенюк Р.В .

Відповідачем не доведено, що ним було отримано у встановленому порядку дозвіл на участь у дорожньому русі транспортного засобу навантаження на осі якого перевищувало нормативні параметри.

Плату за проїзд великогабаритного транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів навантаження у строк, визначений пункті 31-1 Порядку № 879, відповідач не здійснив, внаслідок чого вона набула статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

Викладені у відзиві заперечення відповідача спростовуюся наступним.

Відповідно до положень 3 пункту 2 Порядку № 879 транспортний засіб вважається великоваговим у разі, якщо його вагові та/або габаритні параметри, що зазначені у пункті 22.5 Правил № 1306, в тому числі при перевищенні допустимого навантаження на осі транспортного засобу. В даному випадку при проведенні перевірки під час здійснення габаритно-вагового контролю було виявлено, що фактичне навантаження на задню здвоєну ось транспортного засобу становило 24,05 тонн (11,5 та 15,5), що на 50,31% перевищує нормативно допустимий показник (16).

Зі змісту пунктів 28,30,31-1 Порядку №879 вбачається, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування залежить від протяжності маршруту.

Відповідач зауважив про неправильність розрахунку плати за проїзд у зв`язку із застосуванням у розрахунку із трьох варіантів шляхів різної довжини найбільшої відстані у кількості 134 км, яку проїхав транспортний засіб; натомість, водій транспортного засобу під час перевезення обрав найкоротший шлях - 108 км. Проте, відповідних доказів на підтвердження пройденої відстані при перевезенні відповідачем зі свого боку не надано.

Письмові пояснення водія ОСОБА_2 , додані до відзиву відповідача, не є належним доказом в розумінні положень господарського процесуального законодавства, не є показаннями (заявою) свідка, тому не приймаються судом як доказ, на підставі якого можуть встановлюватися обставини, які підтверджують заперечення відповідача.

Судом не приймаються доводи відповідача про те, що розрахунок плати за проїзд виконано неправильно в частині визначення ставки плати за кожен кілометр відстані у євро, через неврахування похибки вагів під час зважування у русі (+-2%), у зв`язку із чим, за твердженням відповідача, ставка плати могла би бути меншою на 0,15 євро за 1 км. Зазначене відповідачем ґрунтуються лише на його припущенні про те, що реальне перевищення може складати 48,31% (50,31% - 2%). При цьому суд зазначає, що в той же час застосування похибки можливе і у бік збільшення (+ 2%).

Відсутність методики зважування, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Відповідна правова позиція наведена у постанові Верхового Суду від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16.

В постанові Верхового Суду від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17 також зазначено, що оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, Суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою (п.п. 46, 47 постанови).

З огляду на викладені у відзиві доводи відповідача щодо неправомірності розрахунку суд також зазначає наступне.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Повноваження Укртрансбезпеки щодо складення, зокрема, розрахунків та інших документів імперативного характеру, делеговані Кабінетом Міністрів України, характеризують вказаний орган таким, що є суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №804/8334/16, від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17, від 21 вересня 2018 року у справі №804/5296/17 розглядались по суті та вирішувались позовні вимоги за позовами юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до територіальних управлінь Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування розрахунку та надавалась оцінка розрахункам плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування як актам індивідуальної дії.

Відповідачем у відзиві зазначено про оскарження ФОП Гребенюк Р.В. до суду постанови від 01.09.2020 № 201924 про застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі акту № 221482 у сумі 34000,00 грн. та наявність адміністративної справи №280/1118/21 спір у якій, на думку відповідача, прямо пов`язаний зі справою №908/2293/21, оскільки стосується однієї перевірки, в обох випадках досліджується правомірність її проведення, достовірність результатів зважування, правильність застосування до спірних правовідносин певних нормативних актів. За вказаних обставин відповідач у відзиві зазначив про доцільність зупинення розгляду справи № 908/2293/21 до розгляду Третім апеляційним адміністративним судом справи № 280/1118/21.

При цьому суд звертає увагу, що відповідного клопотання про зупинення провадження у справі № 908/2293/21 від відповідача не надходило, в прохальній частині відзиву такого клопотання також не заявлено.

Згідно з відомостями, які містяться в загальнодоступному Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 280/1118/21 у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 280/1118/21.

Оскарження постанови від 01.09.2020 № 201924 про застосування на підставі акту № 221482 від 21.07.2020 адміністративно-господарського штрафу за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм не спричиняє об`єктивної неможливості розгляду даної господарської справи № 908/2293/21, предметом розгляду у якій є стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом. Доказів оскарження до суду відповідного розрахунку відповідач не надав.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Європейський суд з прав людини (Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Враховуючи вкладене, виходячи з принципу правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, розрахунок плати за проїзд за перевищення нормативних параметрів навантаження є підставою визначення розміру такої сплати та правовою підставою для стягнення з автоперевізника плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений факт перевищення допустимих параметрів навантаження на осі транспортного засобу, суд дійшов до висновку про задоволення позовних про стягнення з ФОП Гребенюк Р.В. плати за користування автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 27938,90 грн. на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гребенюк Раїси Валентинівни , РНОКПП НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) до державного бюджету за наступним реквізитами: UA0008003, одержувач: УК в Олександрівському районі м.Запоріжжя/22160100 (код ЄДРПОУ р-ну 38025440), банк: Казначейство України (ЕАП) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 27938 (двадцять сім тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн. 90 коп.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гребенюк Раїси Валентинівни , РНОКПП НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Бердянської окружної прокуратури Запорізької області (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Перемоги, буд. 4, розрахунковий рахунок UA0000271, відкритий у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ) суму 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 08.11.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва