СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

05 листопада 2021 року м. Харків Справа № 922/3529/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (вх. № 3027 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі №922/3529/20, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Пономаренко Т.О., дата складання повного тексту ухвали 11.08.2021,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО", м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", м. Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

16.01.2021 до Господарського суду Харківської області надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" з грошовими вимогами до боржника, в якій заявник просив визнати вимоги у розмірі 4420967,34 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі №922/3529/20 визнано кредиторські вимоги ТОВ "Агрома" до боржника ТОВ "Азотфострейд" за рішенням Господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №922/1142/20 на суму 4416427,34 грн та 4540,00 грн судових витрат.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Азотфострейд" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі №922/3529/20, якою визнано кредиторські вимоги ТОВ "Агрома" до боржника ТОВ "Азотфострейд".

Водночас, заявник апеляційної скарги просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду на підставі частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної ухвали отримано лише 21.09.2021.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 залишено без руху апеляційну скаргу апеляційну скаргу ТОВ "Азотфострейд" (вх. № 3027 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі №922/3529/20 на підставі частини 2 статті 260 ГПК України, частини 3 статті 260 ГПК України, оскільки апеляційна скарга подана з порушенням вимог частини 1 статті 256 ГПК України після закінчення строків на апеляційне оскарження та без належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також в порушення пунктів 2, 3 частини 3 статті 258 ГПК України за відсутності доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги та надсилання копії апеляційної скарги на адресу учасника справи. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Матеріалами справи підтверджується, що з метою належного повідомлення скаржника про залишення його апеляційної скарги без руху з наведених вище підстав та створення умов для реалізації ним прав, передбачених цим кодексом у межах встановленого судом строку, 11.10.2021 судом апеляційної інстанції надіслано ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху скаржнику ТОВ "Азотфострейд", про що свідчать відтиск штампу на звороті останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 11.10.2021.

20.10.2021 апелянт отримав ухвалу апеляційного господарського суду від 11.10.2021 про залишення апеляційної скарги без руху, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду з відділення поштового зв`язку та долучено до матеріалів справи.

З огляду на приписи пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи встановлений судом апеляційної інстанції десятиденний строк згідно ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2021, то останнім днем строку на усунення недоліків апеляційної скарги є 01.11.2021 (з урахуванням вихідних днів).

29.10.2021, в межах встановленого строку, засобами поштового зв`язку до суду апеляційної інстанції на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 скаржником надіслано клопотання про усунення недоліків (вх. № 12550), в якому заявник апеляційної скарги просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Азотфострейд" (вх. № 3027 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі №922/3529/20. Також, заявником додано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в порядку та розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір"; докази направлення копії апеляційної скарги учаснику справи ТОВ "Торговий Будинок "НОВААГРО".

Надаючи додаткове обґрунтування щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі №922/3529/20, вказує на те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подана після спливу встановленого строку у зв`язку з необізнаністю скаржника про існування оскаржуваної ухвали, оскільки заявник (директор товариства Соломянюк С.В.) в період з 13.08.2021 по 14.09.2021 перебувала у щорічній основній відпустці, при цьому з 15.08.2021 по 28.08.2021 виїжджала за межі України, на підтвердження чого додано копію наказу про відпустку директора ТОВ "Азотфострейд" від 11.08.2021 №1-В, копію закордонного паспорта, копії авіаційних білетів. Також зазначає, що під час перебування у відпустці не спілкувалась ні з арбітражним керуючим Саутенко С.О., ні з представником боржника адвокатом Андерс В.М.

Надаючи оцінку вказаним твердженням заявника апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України, основними засадами судочинства визначено, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

При цьому, реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.

Нормами глави 1 розділу ІV ГПК України врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

Зокрема, відповідно до вимог частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

Частинами 2 та 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції постановлено місцевим господарським судом 06.08.2021, повний текст якої складений 11.08.2021, а отже, строк подання апеляційної скарги сплив 25.08.2021 (з урахуванням вихідних та святкових днів). Проте, скаржник звернувся з апеляційною скаргою 01.10.2021, що вбачається з відтиску штампу Господарського суду Харківської області вх. №1411 на першому аркуші апеляційної скарги.

Отже, апеляційна скарга подана з пропуском встановленого статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строку на оскарження ухвали місцевого господарського суду більше, ніж на місяць.

Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що належать до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує, виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 5.04.2021 у справі № 902/560/20, від 25.01.2021 у справі № 911/224/20.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 09.10.2019 у справі №7/74, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06).

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою скаржник обґрунтував клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження тим, що не отримував копію оскаржуваного судового рішення засобами поштового зв`язку та копію ухвали суду було отримано директором товариства безпосередньо в суді першої інстанції 21.09.2021, на підтвердження чого додано копію заяви про видачу копії ухвали від 06.08.2021 з відміткою про отримання.

Зі змісту положень статті 256 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що факт отримання судового рішення не в день його проголошення або складення надає право скаржнику на поновлення строку на апеляційне оскарження за обставин, визначених у частині 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, підстави, наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги, визнано судом апеляційної інстанції неповажними, з огляду таке.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ухвала Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 була надіслана судом першої інстанції за адресою ТОВ "Азотфострейд", яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: місто Харків, вулиця Римарська, будинок 16, квартира 13, однак 19.08.2021 поштове відправлення було повернуто відділенням поштового зв`язку з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (т.8, а.с. 160).

Судом апеляційної інстанції зазначено, ця ж адреса вказана ТОВ "Азотфострейд" й в апеляційній скарзі. В матеріалах справи відсутні будь-які заяви відповідача щодо зміни його місцезнаходження чи клопотання про надіслання судом процесуальних документів на іншу адресу, ніж вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з частинами 3 та 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 Господарського процесуального кодексу України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Верховний Суд зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

З огляду на те, що ухвали про рух справи та оскаржувана ухвала суду першої інстанції було надіслано скаржнику на його адресу, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції виконав свій процесуальний обов`язок щодо належного повідомлення ТОВ "Азотфострейд" про результати розгляду справи та постановлення оскаржуваної ухвали.

Водночас, матеріалами даної справи підтверджено, що ухвала Господарського суду Харківської від 06.08.2021 у справі № 922/3529/20 була також направлена на адресу розпорядника майна ТОВ "Азотфострейд" арбітражного керуючого Саутенко С.О. та отримана ним 16.08.2021, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення та відомостями з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень.

Проте, апелянтом не наведено обставин щодо необізнаності юридичної особи зі змістом оскаржуваного рішення з огляду на отримання копії ухвали розпорядником майна.

Крім того, апеляційний господарський суд звернув увагу на те, що в судовому засіданні 06.08.2021, за результатами якого місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу, були присутніми як представник ТОВ "Азотфострейд" адвокат Андерс В.М., так і розпорядник майна ТОВ "Азотфострейд" арбітражний керуючий Саутенко С.О.

Скаржник мав вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження, стан надходження поштової кореспонденції тощо.

Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.

У силу приписів статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі № 922/3529/20 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень з 16.08.2020 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/98946397).

Відповідно, скаржник не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про результати розгляду справи, зокрема, через відкритий безоплатний цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, та скористатися наданими йому процесуальними правами, проте такими можливостями останній у розумні та своєчасні строки не скористався.

Натомість, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про отримання копії судового рішення лише 17.09.2021 (тобто лише через місяць після постановлення оскаржуваної ухвали), а з апеляційною скаргою 01.10.2021 апелянтом не наведено обставин та не надано доказів в обґрунтування доводів неможливості своєчасного звернення до суду першої інстанції задля отримання копії судового рішення, для того, щоб сформувати позицію стосовно оскаржуваного рішення та у найкоротші строки звернутись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 11.10.2021 заявником апеляційної скарги наведено додаткове обґрунтування щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, в якому зазначено про те, що оскільки директор товариства з 13.08.2021 по 14.09.2021 перебував у щорічній основній відпустці і копію оскаржуваного судового рішення отримав лише 21.09.2021, то, на думку скаржника, строк на апеляційне оскарження був пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною третьою статті 56 ГПК України визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Приписами частини першої статті 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною четвертою статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частин першої та другої статті 61 ГПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки; обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Відтак, суд апеляційної інстанції враховує, що Товариство є юридичною особою та рівноправним учасником судового процесу, тому недотримання скаржником вимог процесуального закону в частині своєчасності подання апеляційної скарги є суто організаційним питанням суб`єкта господарювання.

Водночас, як було встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з матеріалів справи, представник ТОВ "Азотфострейд" адвокат Андерс В.М. був присутній у судовому засіданні Господарського суду Харківської області в день оголошення вступної та резолютивної частини ухвали суду від 06.08.2021, отже, апелянт був обізнаний з результатами розгляду справи судом та строками на його оскарження, а тому мав можливість своєчасно отримати текст судового рішення та оскаржити його; про наявність перешкод в отриманні копії судового рішення 11.08.2021, в день складення повного тексту рішення, скаржником не зазначено.

Саме на особу, зацікавлену у розгляді справи, покладається обов`язок своєчасного отримання тексту судового рішення. Повний текст судового рішення був складений та оприлюднений у відповідності до вимог процесуального закону, втім, саме боржником не вжито жодних заходів з метою своєчасного отримання його тексту.

З урахуванням вищевикладеного апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаржник мав можливість уповноважити адвоката для здійснення представництва у суді в порядку частини першої статті 58 та частини четвертої статті 60 ГПК України, проте Товариством не вчинено жодних дій для уповноваження іншої особи забезпечити безперервний робочий процес, а тим самим і вчасно звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі № 922/3529/20.

Інших підстав, які можуть свідчити про поважність підстав пропуску процесуального строку, скаржником не наведено, доказів, які свідчили б про те, що він не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії, - не подано, таким чином, можливість вчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер, а тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку не вбачається.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.03.2019 у справі № 910/4609/18.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає неповажними наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги, оскільки обставини, що спричинили порушення вказаного строку, не можна вважати об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо отримання тексту судового рішення. Відтак, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, д

Відповідно до частини 4 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому відповідно до прецедентної практики Суду право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Принцип правової визначеності (певності) включає й дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судового рішення. Остання засада означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії").

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" звернув увагу, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

З викладеного вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на судове рішення. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (вх. № 3027 Х/2) у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі №922/3529/20.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 235, 256, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (вх. № 3027 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 у справі №922/3529/20.

3. Матеріали апеляційної скарги з доданими до неї документами на 30 арк. повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд".

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель