ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.11.2021м. ДніпроСправа № 904/6033/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.
за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): не з`явився;
від відповідача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) (заявника): не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (м. Маріуполь Донецької області)
про ухвалення додаткового рішення
у справі:
за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (м. Маріуполь Донецької області)
до Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" (м. Дніпро)
про стягнення неустойки за договором поставки № 981 від 24.04.2017 у загальному розмірі 1424 640 грн. 00 коп.
за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" (м.Дніпро)
до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (м. Маріуполь Донецької області)
про стягнення заборгованості за договором поставки № 981 від 24.04.2017 у загальному розмірі 5 829 017 грн. 30 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмета позову від 22.03.2021)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У листопаді 2020 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" (далі - відповідач) неустойку за договором поставки № 981 від 24.04.2017 у загальному розмірі 1 424 640 грн. 00 коп.
Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються з суми судового збору у розмірі 21 369 грн. 60 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 189 грн. 65 коп.
У подальшому до суду надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення заборгованості за договором поставки №981 від 24.04.2017 у загальному розмірі 5 829 017 грн. 30 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмета позову від 22.03.2021).
Також, позивач за зустрічним позовом просив суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з суми судового збору у розмірі 87 435 грн. 26 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000 грн. 00 коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2021 позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами задоволено частково, а саме:

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" 407 040 грн. 00 коп. неустойки, 6 105 грн. 60 коп. частину витрат по сплаті судового збору, в задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовлено;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" 5 088 000 грн. 00 коп. основного боргу, 346 527 грн. 87 коп. пені, 308 484 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 86 004 грн. 68 коп. 3% річних та 87 435 грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору, в задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Крім того, судом, в порядку частини 11 статті 238 та частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами, шляхом зарахування первісних вимог Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" до Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" 407 040 грн. 00 коп. неустойки, 6 105 грн. 60 коп. - частину витрат по сплаті судового збору в рахунок погашення зустрічних вимог Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення 5 088 000 грн. 00 коп. основного боргу, 346 527 грн. 87 коп. пені, 308 484 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 86 004 грн. 68 коп. 3% річних та 87 435 грн. 26 коп. - витрат по сплаті судового збору. Ухвалено після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, стягнути з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" 5 088 000 грн. 00 коп. основного боргу, 247 972 грн. 61 коп. частину інфляційних втрат, 86 004 грн. 68 коп. 3% річних та 81 329 грн. 66 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

16.07.2021 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2021 набрало законної сили, про що було видано наказ від 06.10.2021.

Від позивача за первісним позовом надійшла заява (вх. суду № 51835/21 від 28.10.2021), в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 904/6033/20, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на свою користь суму витрат правової допомоги у розмірі 18 975 грн. 90 коп.

Частиною 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою суду від 01.11.2021 заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду, розгляд останньої призначено у судовому засіданні на 05.11.2021.

Від Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 52415/21 від 02.11.2021), в якій він просить суд здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі представника заявника.

Зважаючи на скорочені строки розгляду заяви, судом було додатково повідомлено позивача (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача (позивача за зустрічним позовом) про день, час та місце розгляду даної заяви, шляхом направлення телефонограм, які були отримані їх представниками - 01.11.2021 (а.с. 243 у томі 4).

Представники позивача (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача (позивача за зустрічним позовом) у судове засідання 05.11.2021 не з`явились, при цьому судом враховано клопотання заявника про розгляд заяви без його участі, яке було задоволено судом..

Суд відзначає, що відповідач за первісним позовом про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, оскільки 01.11.2021 отримав телефонограму, що відповідно до частин 6, 9 статті 120 Господарського процесуального кодексу України є належним повідомленням про день, час та місце судового засідання (постанова Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 910/7819/18).

Учасники судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України", рішенні від 26.04.2007 по справі "Олександр Шевченко проти України", рішенні від 14.10.2003 по справі "Трух проти України".

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 910/5187/19, від 24.03.2020 у справі 904/1975/19.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, враховуючи скорочений строк на розгляд заяви про розподіл судових витрат, а також достатність доказів для розгляду заяви позивача за первісним позовом за відсутності представників позивача (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача (позивача за зустрічним позовом) в судовому засіданні, суд вважає за доцільне провести розгляд заяви позивача за первісним позовом про ухвалення додаткового рішення без участі представників сторін, оскільки така неявка відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає такому розгляду.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2021 позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами задоволено частково, а саме:

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" 407 040 грн. 00 коп. неустойки, 6 105 грн. 60 коп. частину витрат по сплаті судового збору, в задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовлено;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" 5 088 000 грн. 00 коп. основного боргу, 346 527 грн. 87 коп. пені, 308 484 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 86 004 грн. 68 коп. 3% річних та 87 435 грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору, в задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Крім того, судом, в порядку частини 11 статті 238 та частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами, шляхом зарахування первісних вимог Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" до Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" 407 040 грн. 00 коп. неустойки, 6 105 грн. 60 коп. - частину витрат по сплаті судового збору в рахунок погашення зустрічних вимог Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення 5 088 000 грн. 00 коп. основного боргу, 346 527 грн. 87 коп. пені, 308 484 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 86 004 грн. 68 коп. 3% річних та 87 435 грн. 26 коп. - витрат по сплаті судового збору. Ухвалено після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, стягнути з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" 5 088 000 грн. 00 коп. основного боргу, 247 972 грн. 61 коп. частину інфляційних втрат, 86 004 грн. 68 коп. 3% річних та 81 329 грн. 66 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до вказаних положень, позивач у позовній заяві наводив попередній розрахунок судових витрат із зазначенням витрат на професійну правничу допомогу, а також, у клопотанні про долучення доказів (вх. 62199/20 від 29.12.2020) просив суд врахувати понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 18 975 грн. 90 коп.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В подальшому, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, позивач за первісним позовом звернувся до суду із заявою, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 904/6033/20, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на свою користь суму витрат правової допомоги у розмірі 18 975 грн. 90 коп.

З приводу вказаної заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України:

- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);

- такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;

- у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, порядок розподілу судових витрат судом визначений статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, частина 8 якої передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, позивачем за первісним позовом після ухвалення рішення по суті позовних вимог, подано заяву, в якій він просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на свою користь суму витрат правової допомоги у розмірі 18 975 грн. 90 коп.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2018 між Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" (далі - адвокатське об`єднання) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (клієнт) було укладено договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 (далі - договір, а.с. 100- 102 у томі 1), пунктом 1.1. якого передбачено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку і на умовах, визначених цим договором.

За приписами пункту 1.2. договору про правову допомогу зміст, умови та строки виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань узгоджується шляхом укладення додаткових угод до договору.

Відповідно до пункту 5.3 договору про правову допомогу оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата клієнтом наданих адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі актів наданих послуг (актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядках та рахунків, наданих адвокатським об`єднанням. Акт наданих послуг (акт прийому-передачі послуг) оформлюється адвокатського об`єднання станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за договором.

Додатковими угодами № 4 від 03.12.2018 та № 26 від 09.2019 строк дії договору був продовжений до 31.12.2020 (а.с. 103-104 у томі 1).

30.10.2020 між адвокатським об`єднанням та ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" була підписана додаткова угода № 225 (а.с. 103 у томі 1), умовами якої визначений порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі про стягнення за неналежне виконання умов договору на користь ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" у розмірі 1 424 640 грн. 00 коп., а також визначена вартість послуг, що надаються.

Згідно з пунктом 6.1. додаткової угоди № 225 від 30.10.2020 правова допомога вважається наданою після підписання Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками.

У пункті 6.2. додаткової угоди № 225 від 30.10.2020 сторони визначили, що адвокатське об`єднання надає клієнту Акт надання послуг (Акт прийому-передачі наданих послуг), в якому зазначається зміст наданої правової допомоги , розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатським об`єднанням понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

Як вбачається із наданого Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 01.12.2020 до додаткової угоди № 225 від 30.10.2020 та договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018 (а.с. 104 у томі 2), сторони підписали вказаний акт про таке: адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до додаткової угоди № 225 від 30.10.2020 та договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018 та згідно з розрахунком розміру винагороди адвокат за надання правової допомоги, який додається (а.с. 105 у томі 2). Вартість послуг адвокатського об`єднання за актом приймання-передачі послуг становить 18 975 грн. 90 коп. Підписанням акту сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень додаткової угоди № 225 від 30.10.2020 та договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018.

Зазначені докази подані суду в межах строків, визначених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 додаткової угоди № 225 від 30.10.2020 оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування клієнтом грошових коштів на поточний рахунок адвокатського об`єднання, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату гонорару.

Так, адвокатським об`єднанням був виставлений ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" рахунок № 853 від 01.12.2020 на суму 18 975 грн. 90 коп. на оплату правової допомоги (юридичних послуг) (а.с. 106 у томі 2).

На підтвердження оплати наданих послуг з правової (юридичної) допомоги позивачем за первісним позовом долучено до клопотання (вх. суду № 23403/21 від 12.05.2021) копію платіжного доручення № від 29.01.2021 на суму 18 975 грн. 90 коп. (а.с. 139 у томі 3).

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмети доказування, які були досліджені під час розгляду справи судом, а також те, що відповідачем за первісним позовом не доведено неспівмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, суд оцінив витрати позивача за первісним позовом з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 975 грн. 90 коп., яка заявлена до стягнення позивачем за первісним позовом.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача за первісним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають 5 421 грн. 69 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (м. Маріуполь Донецької області) - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" (49033, м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, будинок 147; ідентифікаційний код 00218615) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ідентифікаційний код 00191129) 5 421 грн. 69 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний - 05.11.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко