ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 910/6095/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання А.П. Нечепуренко

за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень до Приватного підприємства СВЛ Проджект про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2806680,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Жовтень звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства СВЛ Проджект про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2806680,00 грн., в т.ч.:

- за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. в загальному розмірі 1390393,12 грн., яка складається із заборгованості з орендних платежів у розмірі 1200000,00 грн., заборгованості з відшкодування комунальних послуг в сумі 33711,04 грн., 3% річних в сумі 57190,16 грн. та інфляційних втрат в розмірі 99490,96 грн.;

- за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. в загальному розмірі 1416286,88 грн., яка складається із заборгованості з орендних платежів у розмірі 1210000,00 грн., заборгованості з відшкодування комунальних послуг в сумі 47605,79 грн., 3% річних в сумі 57264,10 грн. та інфляційних втрат в розмірі 101417,78 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне.

Так, позивач зазначає, що 01.01.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 1/2016, за умовами якого позивач як орендодавець надав відповідачу, як орендарю, у строкове платне користування майно перелік та опис якого визначений в додатку №1 до договору оренди № 1/2016, що знаходиться за адресою: 08112, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Мила, вул. Комарова, буд. 91.

Як вказує позивач, факт передачі майна відповідачу підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 року.

Пунктом 3.1 договору № 1/2016 термін оренди встановлювався до 30.12.2018 року.

Відповідно до п.п. 4.1.1, 4.1.2 договору № 1/2016 орендар зобов`язаний вносити щомісячну плату за оренду у наступних розмірах: за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року щомісячна орендна плата становить 41000,00 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 6833,34 грн.; за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року щомісячна орендна плата становить 141000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 23500,00 грн.

Пунктом 4.2 договору № 1/2016 встановлено, що зобов`язання орендаря зі сплати орендної плати виникають з дня підписання сторонами акта приймання-передавання об`єкта оренди відповідно до п.п. 2.2 та 3.2 договору та припиняються з дня підписання сторонами акта приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди відповідно до п. 3.2 договору.

Пунктом 4.3 договору № 1/2016 встановлено, що орендар зобов`язаний перераховувати орендну плату щомісяця до 25 числа поточного місяця за поточний місяць оренди в гривнях у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця, зазначений в договорі.

За змістом п. 4.5 договору № 1/2016 орендар компенсує орендодавцеві витрати за використання електроенергії, послуг зв`язку та обслуговування пожежної сигналізації (надалі - додаткові витрати) згідно з показниками лічильників або встановлених тарифів на підставі окремих рахунків орендодавця щодо компенсації таких витрат, які виставлятимуться щомісяця та підлягають оплаті орендарем не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним.

Як вказує позивач, п. 3 акту від 31.12.2018 р. до договору № 1/2016 від 01.01.2016 р. сторони на дату підписання цього акту підтвердили наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 1443762,41 грн., в тому числі ПДВ 20%, яка складається із заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 1282750,00 грн. та компенсації комунальних витрат в сумі 161012,41 грн.

Позивач зазначає, що частково заборгованість відповідач сплатив, тому наразі наявна заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 1/2016 у розмірі 1233711,04 грн., з яких 1200000,00 грн. - заборгованість зі сплати орендних платежів та 33711,04 грн. - заборгованість зі сплати відшкодування за комунальних витрат.

Крім того, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК нараховано відповідачу за неналежне виконання умов договору № 1/2016 від 01.01.2016 р. 3% річних в сумі 57264,10 грн. та інфляційні втрати в розмірі 101417,78 грн.

Відтак, позивач зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 1/2016 від 01.01.2016 р. з урахуванням суми заборгованості та штрафних санкцій складає 1390393,12 грн.

Також позивач вказує, що 01.01.2019 р. між ТОВ Жовтень та ПП СВЛ Проджект було укладено договір оренди № 1/2019, за умовами якого позивач як орендодавець надав відповідачу як орендарю у строкове платне користування майно, перелік та опис якого визначений в додатку № 1 до договору оренди № 1/2019, що знаходиться за адресою: 08112, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Мила, вул. Комарова, будинок 91.

Як вказує позивач, факт передачі майна відповідачу підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р.

Пунктом 3.1 договору № 1/2019 термін оренди встановлювався до 30.09.2019 р.

Відповідно до п. 4.1 договору № 1/2019 розмір орендної плати за весь строк оренди становить 1404000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 234000,00 грн.

Пунктом 4.2.1, 4.2.2 договору № 1/2019 встановлено, що враховуючи сезонний характер експлуатації об`єкта оренди, орендар зобов`язаний вносити щомісячну плату за оренду у наступних розмірах: за період з 01січня 2019 року по 30 квітня 2019 року щомісячна орендна плата становить 1000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 166,67 грн.; за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2019 року щомісячна орендна плата становить 280000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 46666,67 грн.

Пунктом 4.3 договору № 1/2019 передбачено, що зобов`язання орендаря зі сплати орендної плати виникають та припиняються з дня підписання сторонами акту приймання-передавання об`єкта оренди відповідно до п.п.2.2 та 3.2 договору.

Пунктом 4.4 договору № 1/2019 встановлено, що орендар зобов`язаний перераховувати орендну плату щомісяця до 25 числа поточного місяця за поточний місяць оренди в гривнях у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця, зазначений в договорі.

За змістом п. 4.6 договору № 1/2019 орендар компенсує орендодавцеві витрати за використання електроенергії, послуг зв`язку та обслуговування пожежної сигналізації (надалі - додаткові витрати) згідно з показниками лічильників або встановлених тарифів на підставі окремих рахунків орендодавця щодо компенсації таких витрат, які виставлятимуться щомісяця та підлягають оплаті орендарем не пізніше, ніж через три робочі дні з моменту отримання відповідного рахунку від орендодавця.

Як вказує позивач, на виконання вимог договору № 1/2019 сторонами у період з січня 2019 року по вересень 2019 року було складено і підписано відповідні акти наданих послуг: акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3 від 31.01.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8 від 28.02.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №13 від 31.03.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 19 від 30.04.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 25 від 31.05.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 30 від 30.06.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 35 від 31.07.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 40 від 31.08.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 45 від 30.09.2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 47 від 30.09.2019 року.

Однак, як стверджує позивач, відповідач неналежно виконував передбачений договором № 1/2019 обов`язок зі сплати оренди та комунальних платежів, а саме сплатив орендні платежі та відшкодування за комунальні послуги за вказаний період лише частково, що підтверджується банківськими виписками по рахунку АТ Укрексімбанк.

Таким чином позивач зазначає, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором № 1/2019 у розмірі 1257605,79 грн., з яких 1210000,00 грн. - заборгованість зі сплати орендних платежів та 47605,79 грн. - заборгованість зі сплати відшкодування комунальних витрат.

Крім того, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК нараховано відповідачу за неналежне виконання умов договору № 1/2019 від 01.01.2019 р. 3% річних в сумі 57190,16 грн. та інфляційні втрати в розмірі 99490,96 грн.

Відтак, позивач зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 1/2019 від 01.01.2019 р. з урахуванням суми заборгованості та штрафних санкцій складає 1416286,88 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.04.2021 р. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень до Приватного підприємства СВЛ Проджект про стягнення 2806680,00 грн. передано за підсудністю до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.05.2021 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень (вх. № 1539/21) залишено без руху, оскільки позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум заборгованості з орендних платежів та заборгованості з відшкодування комунальних послуг по кожному з договорів. Також судом встановлено, що додані позивачем до позову копії накладної № 940 від 13.04.2021 р., опису вкладення у цінний лист від 13.04.2021 р., з яких вбачається направлення документів відповідачу за адресою: 01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 33-б, офіс 27, тоді як вірна адреса відповідача: 65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 44, не є належними доказами відправлення відповідачу за встановленою адресою копії позову з додатками. При цьому судом встановлено, що докази, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, подані до суду в незасвідчених копіях лише із зазначенням: В цьому документі пронумеровано, прошито та скріплено печаткою 42 (сорок два) арк., чим порушено правила надання письмових доказів.

22.06.2021 р. до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень надійшла заява (вх. № 16741/21), до якої позивачем додано позовну заяву в новій редакції, при цьому позивачем надано докази відправлення відповідачу за вірною адресою копії позову з додатками, наведено розрахунок заявлених до стягнення сум заборгованості з орендних платежів та заборгованості з відшкодування комунальних послуг по кожному з договорів, а також надано докази, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, в належним чином засвідчених копіях.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2021 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6095/21, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 12 липня 2021 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.07.2021 р. у справі № 910/6095/21 підготовче засідання відкладено на 28 липня 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.07.2021 р. у справі № 910/6095/21 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, при цьому підготовче засідання відкладено на 31 серпня 2021 р.

Під час підготовчого засідання 31.08.2021 р. представник позивача просив суд відкласти підготовче засідання та надати час для подання до суду додаткових доказів по справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.07.2021 р. у справі № 910/6095/21 підготовче засідання відкладено на 27 вересня 2021 р.

13.09.2021 р. до господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення та докази по справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.09.2021 р. закрито підготовче провадження у справі № 910/6095/21 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 19 жовтня 2021 р.

У судовому засіданні господарського суду 19 жовтня 2021 р. по справі № 910/6095/21 було протокольно оголошено перерву до 26 жовтня 2021 р.

25.10.2021 р. від позивача до господарського суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також за фізичною адресою засновника підприємства: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п. 99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Так, надіслані на юридичну адресу відповідача копії ухвал суду повернулись на адресу господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Так, господарським судом відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Так, із матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Жовтень (орендодавець) та Приватним підприємством СВЛ Проджект (орендар) були укладені два договори оренди № 1/2016 та № 1/2019, предметом відповідно до п. 1.1 яких є передання позивачем як орендодавцем на умовах, визначених цим договором, та прийняття відповідачем як орендарем у строкове платне користування (оренду) окремо визначене майне, що є власністю орендодавця (далі - об`єкт оренди) і знаходиться за адресою: Київська область, Києва Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 91. Перелік та опис об`єкта оренди (майна), яке передається в оренду визначений в додатку № 1 до цих договорів та в акті передачі-приймання, які є невід`ємною частиною цих договорів.

Згідно п. 1.2 договорів оренди відновна вартість майна, що є об`єктом оренди, становить 8759595,91 гривень (вісім мільйонів сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 91 копійка).

Відповідно до п. 1.3 договорів оренди об`єкт оренди передається для здійснення орендарем своєї господарської діяльності в галузі з надання послуг готельно-ресторанного закладу.

В п. 1.5 договорів оренди визначено, що передача об`єкта оренди в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на об`єкт оренди. Власником об`єкта оренди залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договорів оренди визначено, що об`єкт оренди передається орендареві відповідно до акта приймання-передачі, який є невід`ємною частиною договору і підписується повноважними представниками сторін.

Об`єкт оренди вважається фактично переданим в оренду з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Об`єкт оренди передається орендодавцем та приймається орендарем протягом трьох календарних днів з дати набуття чинності договором в порядку та на умовах, визначених договором.

Положеннями п. 3.1 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. визначено строк оренди: з 01 січня 2016 року до 30 грудня 2018 року (включно). При цьому у разі невиконання орендодавцем своїх зобов`язань щодо проведення реконструкції об`єкта оренди, визначених в п. 6.1.7 цього договору, строк дії цього договору (з урахуванням скасувальної обставини, як це передбачено частиною 2 статті 212 Цивільного кодексу України) безумовно припиняється 01 червня 2017 року.

Відповідно до положень п. 3.1 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. строк оренди: з 01 січня 2019 року до 30 вересня 2019 року (включно).

В п. 4.1 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. визначено, що орендар зобов`язаний вносити щомісячну плату за оренду (далі - орендна плата) у наступних розмірах: за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року щомісячна орендна плата становить 41000,00 гривень (сорок одна тисяча гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20% - 6833,34 гривень (п.п. 4.1.1); за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року щомісячна орендна плата становить 141000,00 гривень (сто сорок одна тисяча гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20% 23500,00 гривень (п.п.4.2.2); розмір щомісячної орендної плати за період з 01 січня 2017 року по 30 грудня 2018 року визначатиметься сторонами шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору (п.п. 4.1.3).

Пунктами 4.1, 4.2 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. визначено, що розмір орендної плати за весь строк оренди становить 1404000,00 гривень (один мільйон чотириста чотири тисячі гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% 234000,00 гривень.

Враховуючи сезонний характер експлуатації об`єкта оренди орендар зобов`язаний вносити щомісячну плату за оренду (далі - орендна плата) у наступних розмірах: за період з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року щомісячна орендна плата становить одну тисячу гривень (1000 гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20% -166,67 гривень (п.п. 4.2.1); за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2019 року щомісячна орендна плата становить двісті вісімдесят тисяч гривень (280000 гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20% - 46666,67 гривень (п.п. 4.2.2).

Згідно п. 4.3 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. та п. 4.4 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. орендар зобов`язаний перераховувати орендну плату щомісяця до 25 (двадцять п`ятого) числа поточного місяця за поточний місяць оренди в гривнях, у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця, зазначений у договорі.

Відповідно до п. 4.4 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. та п. 4.5 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. розмір орендної плати може змінюватися виключно за взаємною згодою сторін шляхом укладення письмової додаткової угоди до договору.

За положеннями п. 4.5 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. орендар компенсує орендодавцеві витрати за використання електроенергії, послуг зв`язку та обслуговування пожежної сигналізації (надалі - додаткові витрати) згідно з показниками лічильників або встановлених тарифів на підставі окремих рахунків орендодавця щодо компенсації таких витрат, які виставлятимуться щомісяця та підлягають оплаті орендарем не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним.

Умовами п. 4.6 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. передбачено, що орендар компенсує орендодавцеві витрати за використання електроенергії, послуг зв`язку та обслуговування пожежної сигналізації (надалі - додаткові витрати) згідно з показниками лічильників або встановлених тарифів на підставі окремих рахунків орендодавця щодо компенсації таких витрат, які виставлятимуться щомісяця та підлягають оплаті орендарем не пізніше, ніж через три робочі дні з моменту отримання відповідного рахунку від орендодавця.

Положеннями п. 4.7 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. та п. 4.8 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. передбачено, що орендна плата нараховується з дня фактичного приймання-передавання об`єкта оренди, дата якого позначається у відповідному акті до останнього дня строку зазначеного в п. 2.6 цього договору.

В п. 6.1 договорів оренди визначено, що орендодавець зобов`язаний, зокрема: передати орендареві об`єкт оренди у день підписання сторонами акту приймання передавання (п.п. 6.1.1); належним чином виконувати умови цього договору (п.п. 6.1.3); не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися об`єктом оренди (п.п. 6.1.4); після спливу терміну оренди чи дострокового припинення дії договору без зволікань належним чином прийняти об`єкт оренди на умовах цього договору (п.п. 6.1.5).

Пунктом 6.3 договорів оренди передбачено, що орендар зобов`язаний, зокрема: прийняти від орендодавця об`єкт оренди відповідно до умов договору (п.п. 6.3.1); протягом строку оренди підтримувати об`єкт оренди в належному санітарному та технічному стані, забезпечувати його збереження, запобігати його пошкодженню та псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки, підтримувати порядок (п.п. 6.3.2); своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцеві орендну плату та компенсувати додаткові витрати (п.п. 6.3.3);

використовувати об`єкт оренди відповідно до його цільового призначення (п.п. 6.3.4); повернути орендодавцеві об`єкт оренди після закінчення строку оренди або у разі дострокового припинення дії договору з будь-яких підстав, в належному стані та протягом п`яти днів з підписанням відповідного акту приймання-передавання (п.п. 6.3.9).

Згідно п. 7.1 договорів оренди за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 7.2 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. та п. 7.3 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. у випадку прострочення орендарем виконання зобов`язання щодо сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцеві неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення від суми простроченого зобов`язання за кожний календарний день прострочення.

За положеннями п.п. 8.1, 8.2 договорів оренди усі спори та розбіжності, які можуть виникнути під час виконання договору або у зв`язку з ним, сторони вирішують шляхом переговорів. Якщо сторонам не вдалося досягти згоди шляхом переговорів, спір передається на розгляд до господарського суду у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Умовами п. 10.1 договорів оренди визначено, що останні набувають чинності з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін і діють протягом строку оренди, визначеного в п. 3.1 цих договорів, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

В п. 10.2 договорів оренди сторони погодили, що останні припиняються у разі, зокрема: спливу строку їх дії (п.п. 10.2.1).

Згідно п. 11.1 договорів оренди усі зміни, доповнення та додатки до договорів укладаються у письмовій формі, підписуються сторонами або їх повноважними представниками та є невід`ємними частинами договорів.

Як вбачається із матеріалів справи, 31 грудня 2018 року між Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень (орендодавець) та Приватним підприємством СВЛ Проджект (орендар) був складений акт до договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р., відповідно до п.п. 1, 2 якого орендар повертає, а орендодавець приймає з оренди окремо визначене майно, що є власністю орендодавця і знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 91 (далі - об`єкт оренди). Перелік та опис об`єкта оренди (майна), яке повертається з оренди, визначений в додатку № 1 до цього акту та є його невід`ємною частиною. На момент повернення орендодавцю об`єкт оренди відповідає всім санітарним та технічним нормам і придатний для його використання за призначенням. В приміщенні знаходяться в робочому стані системи електрозабезпечення та опалення, приточно-витяжна вентиляція.

Пунктом 3 акту від 31.12.2018 р. сторони визначили, що на дату підписання цього акту сторони підтверджують наявність заборгованості орендаря перед орендодавцем у розмірі 1443762,41 гривень (Один мільйон чотириста сорок три тисячі сімсот шістдесят дві гривні 41 коп.), в тому числі ПДВ 20%, яка складається із заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 1282750,00 гривень та компенсації комунальних витрат в сумі 161012,41 гривень.

Згідно п. 4 акту від 31.12.2018 р. орендар зобов`язується оплатити орендодавцю заборгованість, вказану в п. 3 цього акту за наступним графіком:

- суму в розмірі 220000,00 грн. - не пізніше 30 травня 2019 року;

- суму в розмірі 330000,00 грн. - не пізніше 30 червня 2019 року;

- суму в розмірі 350000,00 грн. - не пізніше 30 липня 2019 року;

- суму в розмірі 420000,00 грн. - не пізніше 30 серпня 2019 року;

- суму в розмірі 123762,41 грн. - не пізніше 20 вересня 2019 року.

Відповідно до п. 5 акту від 31.12.2018 р. з моменту оплати орендарем заборгованості, передбаченої п. 3 цього акту, зобов`язання сторін за договором вважаються виконаними.

Таким чином, як встановлено судом, договір оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. припинився 31.12.2018 р. у зв`язку із закінченням строку його дії, при цьому станом на 31.12.2018 р. у відповідача залишилися невиконаними зобов`язаннями за ним, а саме зі сплати орендної плати в сумі 1282750,00 грн. та з компенсації комунальних витрат в сумі 161012,41 грн.

Також із матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2019 року між Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень (орендодавець) та Приватним підприємством СВЛ Проджект (орендар) був складений та підписаний акт приймання-передачі за договором № 1/2019 від 01.01.2019 р., відповідно до п.п. 1, 2 якого орендодавець передає, а орендар приймає у користування окремо визначене майно, що є власністю орендодавця і знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 91 (далі - об`єкт оренди). Перелік та опис об`єкта оренди (майна), яке передається в оренду, визначений в додатку № 1 до цього акту та є його невід`ємною частиною. На момент передачі орендарю об`єкт оренди відповідає всім санітарним та технічним нормам і придатний для його використання за призначенням. В приміщенні знаходяться в робочому стані системи електрозабезпечення та опалення, приточно-витяжна вентиляція.

Між тим, за ствердженнями позивача, відповідач всупереч положенням спірних договорів оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. та № 1/2019 від 01.01.2019 р. не виконував належним чином зобов`язання за вказаними договорами оренди щодо своєчасного внесення орендної плати та компенсації комунальних послуг, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. у загальному розмірі 1390393,12 грн., яка складається із заборгованості з орендних платежів у розмірі 1200000,00 грн. та заборгованості з відшкодування комунальних послуг в сумі 33711,04 грн., а також заборгованість за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. у загальному розмірі 1416286,88 грн., яка складається із заборгованості з орендних платежів у розмірі 1210000,00 грн. та заборгованості з відшкодування комунальних послуг в сумі 47605,79 грн., що заявлені до стягнення.

Згідно ч. 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Так, в п. п. 4.3 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. та п. 4.4 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. визначено, що орендар зобов`язаний перераховувати орендну плату щомісяця до 25 (двадцять п`ятого) числа поточного місяця за поточний місяць оренди в гривнях, у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця, зазначений у договорі.

Стосовно договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. господарський суд зазначає наступне.

Як було вказано вище, відповідно до п. 3 акту від 31.12.2018 р. до договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. сторони погодили, що на дату підписання цього акту 31.12.2018 р. сторони підтверджують наявність заборгованості орендаря перед орендодавцем у розмірі 1443762,41 грн., в тому числі ПДВ 20%, яка складається із заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 1282750,00 грн. та компенсації комунальних витрат в сумі 161012,41 грн.

При цьому із наявних в матеріалах справи копій банківських виписок вбачається, що відповідачем ПП СВЛ Проджект після 01.01.2019 р. були здійснені оплати в рахунок погашення заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. на загальну суму 82750,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за оренду майна згідно договору № 1/2016 від 01.01.2016р. у т.ч. ПДВ 20%, а саме: 27.05.2019 р. 27000,00 грн., 29.05.2019 р. 20000,00 грн., 08.07.2019 р. 30000,00 грн., 11.07.2019 р. 5750,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. складає 1200000,00 грн. (1282750,00 грн. - 82750,00 грн.).

Крім того із матеріалів справи вбачається, що позивачем були виписані відповідачу рахунки на оплату комунальних платежів за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р., а саме № 102 від 27.12.2016 р., № 43 від 31.10.2018 р., № 47 від 30.11.2018 р. та № 51 від 30.12.2018 р.

За положеннями п. 4.5 договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. орендар компенсує орендодавцеві витрати за використання електроенергії, послуг зв`язку та обслуговування пожежної сигналізації (надалі - додаткові витрати) згідно з показниками лічильників або встановлених тарифів на підставі окремих рахунків орендодавця щодо компенсації таких витрат, які виставлятимуться щомісяця та підлягають оплаті орендарем не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним.

Між тим, із наявних в матеріалах справи копій банківських виписок вбачається, що відповідачем ПП СВЛ Проджект були здійснені оплати в рахунок погашення заборгованості з комунальних послуг за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. на загальну суму 128231,37 грн., а саме:

- 04.01.2019 р. 177,33 грн. із призначенням платежу: Оплата за інформаційно-технічні послуги згідно рах. №47 від 30.11.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 29.55 грн.;

- 04.01.2019 р. 260,47 грн. із призначенням платежу: Оплата за інформаційно-технічні послуги згідно рах. №43 від 31.10.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 43.41 грн.;

- 04.01.2019 р. 270,60 грн. із призначенням платежу: Оплата за вивіз сміття згідно рах. №43 від 31.10.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 45.10 грн.;

- 04.01.2019 р. 1500,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за інформаційно-технічні послуги згідно рах. №43 від 31.10.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 250.00 грн.;

- 04.01.2019 р. 1500,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за інформаційно-технічні послуги згідно рах. №47 від 30.11.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 250.00 грн.;

- 15.01.2019 р. 10000,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за компенсацію електроенергії згідно рах. №43 від 31.10.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 1666.67 грн.;

- 09.04.2019 р. 170,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за інформаційно-технічні послуги згідно рах. №51 від 30.12.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 28.33 грн.;

- 09.04.2019 р. 1500,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за інформаційно-технічні послуги згідно рах. №51 від 30.12.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 250.00 грн.;

- 02.05.2019 р. 8044,57 грн. із призначенням платежу: Оплата за компенсацію електроенергії згідно рах. №43 від 31.10.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 1340.76 грн.;

- 02.05.2019 р. 16878,40 грн. із призначенням платежу: Оплата за компенсацію електроенергії згідно рах. №47 від 30.11.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 2813.07 грн.;

- 06.05.2019 р. 7930,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за компенсацію електроенергії згідно рах. №47 від 30.11.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 1321.67 грн.;

- 15.05.2019 р. 10000,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за компенсацію електроенергії згідно рах. №47 від 30.11.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 1666.67 грн.;

- 16.05.2019 р. 10000,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за компенсацію електроенергії згідно рах. №47 від 30.11.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 1666.67 грн.;

- 03.06.2019 р. 1798,39 грн. із призначенням платежу: Оплата за компенсацію електроенергії згідно рах. №47 від 30.11.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 299.73 грн.;

- 03.06.2019 р. 58201,61 грн. із призначенням платежу: Оплата за компенсацію електроенергії згідно рах. №51 від 30.12.2018р., у т.ч. ПДВ 20% - 9700.27 грн..

Таким чином, починаючи з 04.01.2019 р., а відтак після підписання сторонами акту від 31.12.2018 р. до договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р., яким була погоджена сума заборгованості ПП СВЛ Проджект з компенсації комунальних витрат в розмірі 161012,41 грн., останнім було сплачено на рахунок позивача - ТОВ Жовтень заборгованість з комунальних послуг в загальному розмірі 128231,37 грн., з огляду на що несплаченою залишилася сума заборгованості не в розмірі 33711,04 грн., як то вказується позивачем, а в розмірі 32781,04 грн. (161012,41 грн. - 128231,37 грн.). З огляду на викладене, заборгованість відповідача з компенсації комунальних витрат за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. складає 32781,04 грн.

Наразі господарський суд зазначає, що наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, доказів протилежного або неможливості виконання цього зобов`язання з поважних причин не надав. Частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Стосовно договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. господарський суд зазначає наступне.

Так, відповідач з моменту прийняття в оренду вказаного в договорі оренди від 01.01.2019 р. майна мав сплачувати на користь позивача орендну плату щомісяця до 25 числа поточного місяця за поточний місяць оренди в гривнях, у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця, зазначений у договорі.

При цьому пунктами 4.1 та 4.2 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. сторони погодили, що розмір орендної плати за весь строк оренди становить 1404000,00 гривень (один мільйон чотириста чотири тисячі гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% 234000,00 грн. та, враховуючи сезонний характер експлуатації об`єкта оренди, орендар зобов`язаний вносити щомісячну плату за оренду у наступних розмірах: за період з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року щомісячна орендна плата становить одну тисячу гривень (1000 гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20% -166,67 гривень (п.п. 4.2.1); за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2019 року щомісячна орендна плата становить двісті вісімдесят тисяч гривень (280000 гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20% - 46666,67 гривень (п.п. 4.2.2).

Таким чином, вказаними пунктами договору № 1/2019 сторони визначили його чіткий розмір в сумі 1404000,00 грн., а також з огляду на сезонний характер експлуатації об`єкта оренди визначили розмір сплати орендної плати по місяцям: з 01.01.2019 р. по 30.04.2019 р. 1000,00 грн. щомісяця, а з 01.05.2019 р. по 30.09.2019 р. 280000,00 грн. щомісяця.

Між тим, матеріали справи містять копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за вказаним договором № 1/2019 від 01.01.2019 р., а саме: № 3 від 31.01.2019 р. на суму 1000,00 грн., № 8 від 28.02.2019 р. на суму 1000,00 грн., № 13 від 31.03.2019 р. на суму 1000,00 грн., № 19 від 30.04.2019 р. на суму 1000,00 грн., № 25 від 31.05.2019 р. на суму 280000,00 грн., № 30 від 30.06.2019 р. на суму 280000,00 грн., № 35 від 31.07.2019 р. на суму 280000,00 грн., № 40 від 31.08.2019 р. на суму 280000,00 грн., № 45 від 30.09.2019 р. на суму 280000,00 грн.

При цьому господарський суд зауважує, що акти № 35 від 31.07.2019 р. на суму 280000,00 грн., № 40 від 31.08.2019 р. на суму 280000,00 грн. та № 45 від 30.09.2019 р. на суму 280000,00 грн. не містять підпису директора Скорохода В.В. або іншої уповноваженої особи товариства на них. Водночас господарський суд зауважує, що непідписання відповідачем вказаних актів не впливає на розрахунки за ними, оскільки спірним договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. сторони визначили його чіткий розмір, погодили розмір сплати орендної плати по кожному місяцю та відповідний строк для такої оплати - до 25 числа поточного місяця за поточний місяць оренди, при цьому сплата орендної плати за вказаним договором не ставиться в залежність від підписання таких актів здачі-приймання робіт (надання послуг).

Так, із наявних в матеріалах справи копій банківських виписок вбачається, що відповідачем ПП СВЛ Проджект були здійснені оплати в рахунок погашення заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. на загальну суму 194000,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за оренду майна згідно договору № 1/2019 від 01.01.2019р. у т.ч. ПДВ 20%, а саме: 17.05.2019 р. 5750,00 грн., 10.06.2019 р. 4000,00 грн., 04.07.2019 р. 30000,00 грн., 09.07.2019 р. 20000,00 грн., 11.07.2019 р. 9250,00 грн., 12.07.2019 р. 5000,00 грн., 16.07.2019 р. 10000,00 грн., 16.07.2019 р. 50000,00 грн., 23.07.2019 р. 25000,00 грн., 24.07.2019 р. 25000,00 грн., 20.09.2019 р. 10000,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. складає 1210000,00 грн. (1404000,00 грн. - 194000,00 грн.).

Крім того позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування комунальних послуг за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. в сумі 47605,79 грн., нарахованих згідно рахунку № 37 від 30.09.2019 р.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачем був виписаний відповідачу, зокрема, рахунок на оплату комунальних платежів за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. № 37 від 30.09.2019 р. на загальну суму 50490,70 грн.

Умовами п. 4.6 договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. визначено, що орендар компенсує орендодавцеві витрати за використання електроенергії, послуг зв`язку та обслуговування пожежної сигналізації (надалі - додаткові витрати) згідно з показниками лічильників або встановлених тарифів на підставі окремих рахунків орендодавця щодо компенсації таких витрат, які виставлятимуться щомісяця та підлягають оплаті орендарем не пізніше, ніж через три робочі дні з моменту отримання відповідного рахунку від орендодавця.

Так, матеріали даної господарської справи не місять доказів отримання відповідачем Приватним підприємством СВЛ Проджект від Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень рахунку № 37 від 30.09.2019 р., заборгованість за яким позивач просить стягнути з відповідача.

Водночас, із наявних в матеріалах справи копій банківських виписок вбачається, що відповідачем ПП СВЛ Проджект 27.11.2019 р. були здійснені часткові оплати в рахунок погашення заборгованості з комунальних послуг за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р., нарахованих саме згідно спірного рахунку № 37 від 30.09.2019 р., на загальну суму 2884,91 грн., а саме:

- 27.11.2019 р. 302,51 грн. із призначенням платежу: Оплата за інформаційно-технічні послуги згідно рах. №37 від 30.09.2019р., у т.ч. ПДВ 20% - 50.42 грн.;

- 27.11.2019 р. 1082,40 грн. із призначенням платежу: Оплата за вивіз сміття згідно рах. №37 від 30.09.2019р., у т.ч. ПДВ 20% - 180.40 грн.;

- 27.11.2019 р. 1500,00 грн. із призначенням платежу: Оплата за інформаційно-технічні послуги згідно рах. №37 від 30.09.2019р., у т.ч. ПДВ 20% - 250.00 грн..

Таким чином, часткова сплата відповідачем заборгованість з компенсації комунальних платежів за вказаним рахунком № 37 від 30.09.2019 р. свідчить про отримання останнім такого рахунку та відповідно погодження з ним. З огляду на викладене, заборгованість відповідача з компенсації комунальних витрат, нарахованих за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. згідно рахунку № 37 від 30.09.2019 р., складає 47605,79 грн. (50490,70 грн. - 2884,91 грн.).

При цьому господарський суд зазначає, що наявність заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. у розмірі 1210000,00 грн. та з компенсації комунальних витрат в сумі 47605,79 грн. відповідач не спростував, доказів протилежного або неможливості виконання цього зобов`язання з поважних причин не надав.

Таким чином, суд доходить до висновку про безпідставне невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за спірними договорами оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. та № 1/2019 від 01.01.2019 р., що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем спірних договорів оренди суд зазначає наступне.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несплата відповідачем всієї вартості отриманого товару) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

Ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов`язання, або якщо він не виконав зобов`язання в межах встановленого в договорі чи законі строку.

Враховуючи те, що відповідачем не були виконані зобов`язання перед позивачем за спірними правочинами щодо сплати орендної плати та компенсації комунальних витрат у встановлений договорами строк, відповідно відповідачем було допущено прострочення виконання своїх зобов`язань.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати орендної плати та компенсації комунальних витрат, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних.

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в загальному розмірі 57190,16 грн., нарахованих за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р., суд встановив його помилковість, оскільки позивачем здійснено нарахування таких відсотків на загальну суму 1233712,00 грн., яка складається із суми заборгованості з орендної плати у розмірі 1200000,00 грн. та компенсації комунальних витрат в сумі 33711,04 грн. Водночас, як встановлено судом вище, сума заборгованості відповідача з компенсації комунальних витрат за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. становить 32781,04 грн., а не 33711,04 грн., з огляду на що господарським судом самостійно здійснено розрахунок 3% річних за визначений позивачем період з 21.09.2019 р. (після закінчення строку, визначеного графіком в акті від 31.12.2018 р.) по 07.04.2021 р. (дата складення позовної заяви), який складає 57147,00 грн., а саме:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1232781.0421.09.2019 - 07.04.20215653 %57147.00
Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату орендної плати та компенсації комунальних витрат за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. в сумі 57147,00 грн.

Також, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в загальному розмірі 57264,10 грн., нарахованих за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р., суд встановив його помилковість, оскільки позивачем здійснено нарахування таких відсотків на загальну суму 1257605,00 грн., яка складається із суми заборгованості з орендної плати у розмірі 1210000,00 грн. та компенсації комунальних витрат в сумі 47605,79 грн., за період з 01.10.2019 р. та 07.04.2021 р., не врахувавши, що прострочення сплати рахунку № 37 від 30.09.2019 р. розпочалося з 28.11.2019 р. саме після його часткової сплати відповідачем, а відтак погодження останнім, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання такого рахунку відповідачем 30.09.2019 р., з огляду на що позивач не довів належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем вказаного рахунку з дня його виписання позивачем 30.09.2019 р. по день його часткової сплати 27.11.2019 р. Таким чином, господарським судом самостійно здійснено розрахунок 3% річних окремо за заборгованістю з орендної плати у розмірі 1210000,00 грн. за період з 01.10.2019 р. по 07.04.2021 р. та за заборгованістю з відшкодування комунальних витрат у розмірі 47605,79 грн. за період з 28.11.2019 р. по 07.04.2021 р., які за розрахунком суду складають:

- на суму боргу 1210000,00 грн. за період з 01.10.2019 р. по 07.04.2021 р. 3% річних становлять 55096,44 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1210000.0001.10.2019 - 07.04.20215553 %55096.44
- на суму боргу 47605,79 грн. за період з 28.11.2019 р. по 07.04.2021 р. 3% річних становлять 1940,75 грн.:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
47605.7928.11.2019 - 07.04.20214973 %1940.75
Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату орендної плати та компенсації комунальних витрат за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. в сумі 57037,19 грн. (55096,44 грн. + 1940,75 грн.).

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97 р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми інфляційних втрат в загальному розмірі 99490,96 грн., нарахованих за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р., суд встановив його помилковість, оскільки позивачем здійснено нарахування таких втрат на загальну суму 1233712,00 грн., яка складається із суми заборгованості з орендної плати у розмірі 1200000,00 грн. та компенсації комунальних витрат в сумі 33711,04 грн. Водночас, як встановлено судом вище, сума заборгованості відповідача з компенсації комунальних витрат за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. становить 32781,04 грн., а не 33711,04 грн., з огляду на що господарським судом самостійно здійснено розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період з 21.09.2019 р. (після закінчення строку, визначеного графіком в акті від 31.12.2018 р.) по 07.04.2021 р. (дата складення позовної заяви), який складає 122045,32 грн. ((1232781,04 грн. (сума боргу) х 1,099 (сукупний індекс інфляції) 1232781,04 грн.). В свою чергу оскільки заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж вище розрахована судом, та з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відповідно підлягає стягненню сума інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну сплату орендної плати та компенсації комунальних витрат за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р., яка заявлена позивачем в розмірі 99490,96 грн.

При цьому, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми інфляційних втрат в загальному розмірі 101417,78 грн., нарахованих за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р., суд встановив його помилковість, оскільки позивачем здійснено нарахування таких втрат на загальну суму 1257605,00 грн., яка складається із суми заборгованості з орендної плати у розмірі 1210000,00 грн. та компенсації комунальних витрат в сумі 47605,79 грн., за період з 01.10.2019 р. та 07.04.2021 р., не врахувавши, що прострочення сплати рахунку № 37 від 30.09.2019 р. розпочалося з 28.11.2019 р. саме після його часткової сплати відповідачем, а відтак погодження останнім, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання такого рахунку відповідачем 30.09.2019 р., з огляду на що позивач не довів належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем вказаного рахунку з дня його виписання позивачем 30.09.2019 р. по день його часткової сплати 27.11.2019 р. Таким чином, господарським судом самостійно здійснено розрахунок інфляційних втрат окремо за заборгованістю з орендної плати у розмірі 1210000,00 грн. за період з 01.10.2019 р. по 07.04.2021 р. та за заборгованістю з відшкодування комунальних витрат у розмірі 47605,79 грн. за період з 28.11.2019 р. по 07.04.2021 р., які за розрахунком суду складають: на суму боргу 1210000,00 грн. за період з 01.10.2019 р. по 07.04.2021 р. інфляційні втрати становлять 119790,00 грн. ((1210000,00 грн. (сума боргу) х 1,099 (сукупний індекс інфляції) 1210000,00 грн.); на суму боргу 47605,79 грн. за період з 28.11.2019 р. по 07.04.2021 р. інфляційні втрати становлять 4284,52 грн. ((47605,79 грн. (сума боргу) х 1,090 (сукупний індекс інфляції) 47605,79 грн.). Таким чином, загальний розмір інфляційних втрат, нарахованих за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р., становить 124074,52 грн. (119790,00 грн. + 4284,52 грн.). В свою чергу оскільки заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж вище розрахована судом, та з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відповідно підлягає стягненню сума інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну сплату орендної плати та компенсації комунальних витрат за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р., яка заявлена позивачем в розмірі 101417,78 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень частково обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 42082,20 грн. (2805479,76 грн. х 42100,20 грн./ 2806680,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень до Приватного підприємства СВЛ Проджект про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2806680,00 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Приватного підприємства СВЛ Проджект (65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 44; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень (08112, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, буд 91; ; IBAN: НОМЕР_1 в Філії АТ Укрексімбанк, МФО 32227304) основну заборгованість зі сплати орендних платежів за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. в сумі 1200000/один мільйон двісті тисяч/грн. 00 коп., заборгованість зі сплати комунальних витрат за договором оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. в сумі 32781/тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят одна/грн. 04 коп., 3% річних за неналежне виконання договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. в сумі 57147/п`ятдесят сім тисяч сто сорок сім/грн. 00 коп., інфляційні втрати за неналежне виконання договору оренди № 1/2016 від 01.01.2016 р. в сумі 99490/дев`яносто дев`ять тисяч чотириста дев`яносто/грн. 96 коп., основну заборгованість зі сплати орендних платежів за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. в сумі 1210000/один мільйон двісті десять тисяч/грн. 00 коп., заборгованість зі сплати комунальних витрат за договором оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. в сумі 47605/сорок сім тисяч шістсот п`ять/грн. 79 окоп., 3% річних за неналежне виконання договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. в сумі 57037/п`ятдесят сім тисяч тридцять сім/грн. 19 коп., інфляційні втрати за неналежне виконання договору оренди № 1/2019 від 01.01.2019 р. в сумі 101417/сто одна тисяча чотириста сімнадцять/грн. 78 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 42082/сорок дві тисячі вісімдесят дві/грн. 20 коп.

3. В задоволені решти вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Жовтень до Приватного підприємства СВЛ Проджект відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05 листопада 2021 р.

Суддя В.С. Петров