ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. м. Київ Справа №911/2242/21

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/2242/21

За позовом Приватного підприємства «ВЄХ-4000» (02105, м. Київ, вул. Тампере, буд. 12)
До Комунального підприємства «Комунальне унітарне підприємство Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» (08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка, вул. Гагаріна, буд. 11)
Про стягнення 65900,09 грн.
обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватне підприємство «ВЄХ-4000» (далі позивач) до Комунального підприємства «Комунальне унітарне підприємство Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» (далі відповідач) про стягнення 65900,09 грн, з яких 51750,00 грн основного боргу, 6413,03 грн пені, 2454,42 грн 5% річних та 5282,64 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 01.04.2020 №01-04 щодо здійснення повного розрахунку за надані охоронні послуги у строк, визначений договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.08.2021 відкрито провадження у справі №911/2242/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 09.08.2021 про відкриття провадження у даній справі отримано відповідачем 17.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №4158.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 09.08.2021 строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між Комунальним підприємством «Комунальне унітарне підприємство Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» (далі замовник) та Приватним підприємством «ВЄХ-4000» (далі виконавець) укладено договір від 01.04.2020 №01-04 (далі договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з охорони об`єкту, що визначений цим договором, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу на умовах цього договору. Обов`язковою умовою на час укладання та дії договору є наявність у замовника повноважень на його володіння та/чи користування об`єктом (у формі права власності, права на повне господарське відання, оперативне управління, оренда, лізинг, доручення тощо), схема об`єкту, відомості про що надаються виконавцю в завіреній замовником письмовій формі. Обов`язковою умовою на час укладання та дії договору є наявність у виконавця права на здійснення охоронної діяльності згідно із законодавством України, відомості про що надаються замовнику в завіреній виконавцем письмовій формі (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору виконавець надає замовнику послуги з охорони щодо майна замовника, а саме здійснювати охорону комплексу очисних споруд за адресою: с. Проліски, вул. Броварська, 14 (Код ДК 021:20-4 Охоронні послуги) в подальшому (об`єкт).

Згідно з п.1.3 договору повноваження замовника щодо його права володіння чи користування об`єктом на законних підставах, підтверджується наступними документами: Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер:25453506; Договір оренди земельної ділянки від 30.12.2015 року, кадастровий номер :03:004:0087.

Відповідно до п.1.4 договору періодом надання охоронних послуг, за який проводиться замовником оплата, вважається час з моменту початку надання охоронних послуг, згідно з актом початку надання послуг з охорони, що є невід`ємною частиною цього договору, до моменту припинення надання послуг з охорони в зв`язку з закінченням дії цього договору в порядку, встановленому цим договором та чинним законодавством.

Охорона об`єкту організовується на основі визначених замовником завдань та вимог щодо організації охорони. Охорона об`єкту здійснюється одним постом охорони. Обов`язки охоронників визначаються у відповідності до вимог «Інструкції щодо організації охорони об`єкту» (додаток №2), що погоджується та затверджується замовником та виконавцем, яка є невід`ємною частиною договору (п.1.5 договору).

Відповідно до пп.«ж» п.4.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату на поточний рахунок виконавця за послуги охорони відповідно до підписаного обома сторонами акта виконаних робіт, наданого виконавцем.

Згідно з п.5.1 договору сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх зобов`язань за даним договором згідно з чинним законодавством України.

Вартість послуг за договором становить 186300,00 грн (сто вісімдесят шість тисяч триста гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 31050,00 грн, та визначається «Протоколом узгодження договірної ціни на надання послуг охорони» (додаток №1), який є невід`ємною частиною договору (п.6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору вартість послуг за договором може бути переглянута за погодженням сторін, з оформленням відповідного протоколу, який після його підписання є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п.6.3 договору оплата вартості охоронних послуг, яку визначено протоколом узгодження договірної ціни, здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця згідно з цим договором, щомісячно до 5-го числа місяця, в якому надаються охоронні послуги.

Відповідно до п.6.3.1 договору за перший місяць охорони замовник здійснює оплату протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту укладення цього договору.

Фактичне надання виконавцем послуг згідно з договором фіксується сторонами у двосторонньому «акті здачі-прийняття робіт (надання послуг)», який складається не пізніше 5-го числа наступного місяця, що слідує за звітним. У разі якщо протягом 5 (п`яти) діб після вказаного у цьому пункті договору терміну замовник не підпише такого акту або не надасть аргументованої відмови від його підписання, послуги вважаються наданими за відповідний період в повному обсязі та належним чином (п.6.4 договору).

Відповідно до п.8.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до « 31» грудня 2020, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.8.2 договору).

Відповідно до п.1 акта про початок надання послуг з охорони згідно умов договору №01-04 від 01.04.2020 про надання послуг з охорони від 01.04.2020 (додаток №2 до договору) виконавець починаючи з 09 год. 00 хв. « 01» квітня 2020 року на умовах договору №01-04 від 01 квітня 2020 року «про надання послуг з охорони», далі «договір» розпочинає надання охоронних послуг замовнику щодо об`єкту, який розташований за адресою: с. Проліски, вул. Броварська, 14.

Відповідно до протоколу узгодження договірної ціни від 01.04.2020 (додаток №1 до договору) сторонами погоджено розмір договірної ціни на місяць, що складає 31050,00 грн (тридцять одна тисяча п`ятдесят гривень 00 коп.), в т. ч. ПДВ 20% - 5175,00 грн.

Як стверджує позивач, на виконання умов вказаного договору він надав відповідачу передбачені договором охоронні послуги, що підтверджується актами надання послуг від 21.04.2020 №10 на суму 31050,00 грн, від 13.05.2020 №12 на суму 31050,00 грн, від 23.06.2020 №14 на суму 31050,00 грн, від 17.07.2020 №16 на суму 31050,00 грн. Зазначені акти надання послуг підписані в двосторонньому порядку представниками сторін та скріплені печатками позивача та відповідача. Належним чином засвідчені копії зазначених документів наявні в матеріалах справи.

Крім того, позивач зазначає, що в період з серпня по вересень 2020 ним було надано відповідачу послуги з охорони, про що позивачем було сформовано акти надання послуг №18 на суму 31050,00 грн та №20 на суму 20700,00 грн.

Таким чином загальна вартість послуг з охорони наданих позивачем відповідачу в період з 01.04.2020 по 20.09.2020 становить 175950,00 грн.

За твердженням позивача, відповідач за надані послуги охорони за вказаним договором розрахувався частково в сумі 124200,00 грн, на підтвердження чого до матеріалів позовної заяви додав банківську виписку з свого рахунку в АТ «Укрсиббанк» від 28.07.2021 за період з 01.12.2020 по 30.11.2020.

Водночас, позивач зазначає, що акти надання послуг №18 на суму 31050,00 грн та №20 на суму 20700,00 грн було направлено на адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення від 12.09.2020 №514 та накладною «Укрпошта» від 12.09.2020 №514.

Проте відповідач зазначені акти надання послуг №18 на суму 31050,00 грн та №20 на суму 20700,00 грн не підписав та позивачу не повернув.

Також між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду від 20.09.2020 №1 про розірвання договору №01-04 від 01.04.2020 року (далі додаткова угода), відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про розірвання договору №01-04 від 01.04.2020 року з 20.09.2020, за домовленістю сторін (п.1 додаткової угоди).

Відповідно до п.2 додаткової угоди останнім днем надання послуг з охорони вважається день підписання акту про зняття постів, але не раніше ніж 20.09.2020.

Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору (п.3 додаткової угоди).

Пунктом 1 акта зняття об`єкту з-під охорони від 20.09.2020 сторони визначили, що виконавець передає, а замовник приймає з-під охорони о 13 год 00 хв. 20 вересня 2020 об`єкт замовника «Комплекс очисних споруд», який розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, 14.

В пункті 2 акта зняття об`єкту з-під охорони від 20.09.2020 визначено, що сторони не мають взаємних претензій щодо передачі майна, яке охоронялось на об`єкті по даному договору.

Відповідно до п.3 акта зняття об`єкту з-під охорони від 20.09.2020 на умовах договору послуги з охорони фактично надавались виконавцем замовнику в період з « 01» квітня 2020 по « 20» вересня 2020 включно.

У зв`язку з тим, що відповідач зазначені акти надання послуг №18 на суму 31050,00 грн та №20 на суму 20700,00 грн не підписав та позивачу не повернув, оплату вартості наданих позивачем послуг з охорони за період з 01.08.2020 по 20.09.2020 не здійснив, а також те, що період надання послуг з охорони підтверджено сторонами в акті зняття об`єкту з-під охорони від 20.09.2020, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 51750,00 грн боргу.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором своєчасно не виконав, сума основного боргу відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення суми 51750,00 грн основного боргу підлягають задоволенню, як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за укладеним договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6413,03 грн пені за загальний період прострочки з 05.08.2020 по 29.07.2021 відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.8 договору за прострочення термінів розрахунків з виконавцем, передбачених цим договором, замовник за весь період прострочки платежів сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з правової позиції викладеної в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі №910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №916/804/17.

Також, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 2454,42 грн 5% річних за загальний період прострочки з 05.08.2020 по 29.07.2021 та 5282,64 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з 05.08.2020 по 29.07.2021.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.5.8.1 договору замовник, у разі прострочення строків розрахунків, що встановлені цим договором, зобов`язаний сплатити виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ять процентів річних від суми простроченої суми.

Згідно ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Положеннями ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за надані охоронні послуги за серпень 2020 на суму 31050,00 грн та за вересень 2020 на суму 20700,00 грн, оскільки враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, положення п.6.2 договору, згідно якого оплата вартості охоронних послуг, яку визначено протоколом узгодження договірної ціни, здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця згідно цього договору, щомісячно до 5-го числа місяця в якому надаються охоронні послуги, то прострочення виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих охоронних послуг, починається з наступного дня після 5-го числа місяця в якому відповідач повинен здійснити оплату наданих послуг, тобто прострочення із здійснення розрахунків за надані охоронні послуги в серпні 2020 на суму 31050,00 грн починається з 06.08.2020, в вересні 2020 на суму 20700,00 грн починається з 06.09.2020.

Судом здійснено власний розрахунок заявлених до стягнення сум пені, 5% річних та інфляційних втрат, з врахуванням встановленого судом вірного початку прострочення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором та періоду нарахування пені, 5% річних та інфляційних втрат, заявленого позивачем, згідно якого, сума пені за загальний період прострочення з 06.08.2020 по 29.07.2021 складає 6570,22 грн, сума 5% річних за загальний період прострочки з 06.08.2021 по 29.07.2021 складає 2461,49 грн та сума інфляційних втрат за загальний період прострочки з 06.08.2021 по 29.07.2021 складає 5341,23 грн.

Отже, сума пені, 5% річних та інфляційних втрат згідно з здійсненим судом розрахунком є більшою, ніж заявлено позивачем до стягнення з відповідача у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення суми пені, 5% річних та інфляційних втрат в заявленому до стягнення розмірі відповідають вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 51750,00 грн основного боргу, 6413,03 грн пені, 2454,42 грн 5 % річних та 5282,64 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими, отже такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Інших судових витрат, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Приватного підприємства «ВЄХ-4000» до Комунального підприємства «Комунальне унітарне підприємство Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» про стягнення 65900,09 грн, з яких 51750,00 грн основного боргу, 6413,03 грн пені, 2454,42 грн 5% річних та 5282,64 грн інфляційних втрат задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Комунальне унітарне підприємство Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» (08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка, вул. Гагаріна, буд. 11, ідентифікаційний код 34812778) на користь Приватного підприємства «ВЄХ-4000» (02105, м. Київ, вул. Тампере, буд. 12, ідентифікаційний код 41233628) 51750 (п`ятдесят одну тисячу сімсот п`ятдесят) грн 00 коп. основного боргу, 6413 (шість тисяч чотириста тринадцять) грн 03 коп. пені, 2454 (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн 42 коп. 5% річних, 5282 (п`ять тисяч двісті вісімдесят дві) грн 64 коп. інфляційних втрат та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, передбачених ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у строк, визначений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням пп.17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 09.11.2021.

Суддя О.О. Третьякова