номер провадження справи 28/127/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 Справа № 908/2617/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справу:

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, місто Київ, вул. Іллінська, буд. 8; адреса для листування: 01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 10, офіс 2)

до відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАНТА-СІЧ» (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16)

про стягнення грошових коштів.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАНТА-СІЧ» про стягнення 8069,06 грн. страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 12, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В прохальній частині позову позивач просив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 15.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2617/21, присвоєно справі номер провадження 28/127/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі.

04.10.2021 на електрону адресу суду, потім 06.10.2021 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що ним здійснено розрахунок розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, складений спеціалістом з врегулювання збитків Костильовим М.В., з урахуванням фізичного зносу,що складає 6417,06 грн. На виконання умов договору страхування та законодавства, ПрАТ «Страхова компанія» «ОРАНТА-СІЧ» на підставі страхового акту складеного 19.07.2021 здійснила виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Hyundai» реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 6417,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням №770 від 23.09.2021. З урахуванням викладеного просив відмовити в задоволені позову.

Відзив відповідача, який надійшов на електрону пошту суду, не прийнято до розгляду, оскільки він не містить електронного цифрового підпису особи, яка його направила до суду.

Так, положеннями частини 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Також Господарським процесуальним кодексом України передбачена можливість подати документи в електронному вигляді з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис".

Як вбачається із наданого представником ПрАТ «Страхова компанія «ОРАНТА-СІЧ» відзиву, електронний цифровий підпис представника заявника відсутній.

За змістом ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до частини восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Проте, зазначений вище документ відповідача не відповідає вимогам вказаних норм закону (не скріплений електронним цифровим підписом).

Так само суд не приймає до розгляду відзив ПрАТ «Страхова компанія «ОРАНТА-СІЧ», який отримано засобами поштового зв`язку, оскільки відповідачем не дотримані положення ч. ч. 5, 6 ст. 165 ГПК України, а саме суду не надано доказів надіслання цього відзиву з додатками на адресу позивача, що в свою чергу позбавило сторону можливості надати письмові пояснення з відповідними доказами щодо викладених у відзиві обставинам.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 09.11.2021, оскільки суд визнав матеріали справи достатніми для прийняття рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.01.2021 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (власник автомобіля «Hyundai І10» реєстраційний номер НОМЕР_1 ) (страховик) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №5166а1е, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом.

Пунктом 24.1 договору встановлено, що за умовами цього договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 24.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. 33.1 та п. 33.2 договору в результаті настання страхового випадку.

В п.п. 24.2.2 договору зазначено, що до страхових ризиків належить, зокрема, збитки внаслідок ДТП - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ внаслідок ДТП.

Пунктом 25.1.2 договору встановлено, що страховик зобов`язаний протягом 2-х робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування.

Страхувальник, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, провести огляд пошкодженого ТЗ та скласти Акт огляду ТЗ (п. 25.3.2 договору).

В пункті 18 договору встановлений строк його дії - до 18 лютого 2022 року.

30.03.2021 в місті Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Hyundai» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Оранта-Січ» згідно полісу №АР/5237102.

Відповідно до Електронного Європротоколу встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Пунктом 26.1.3 договору встановлено, що в разі настання передбаченої у п. 24.2 договору події страхувальник зобов`язаний протягом трьох робочих днів з моменту настання події сповістити про це Страховика шляхом надання заявки про настання події, що має ознаки страхового випадку, та на виплату страхового відшкодування.

Враховуючи наявність Договору страхування, водій, який керував пошкодженим застрахованим ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з заявою про факт настання події та на виплату.

31.03.2021 на підставі зовнішнього огляду ТЗ було складено Акт огляду транспортного засобу по справі та наведений перелік пошкодження. Також в зазначеному акті повідомлено, що транспортний засіб направляється на СТО ТОВ «Техноцентр «Навігатор».

ПрАТ «СК «АРКС» складено страховий акт №ARХ2753901 від 07.04.2021 року на суму 9.369,06 грн., виплату якої здійснено на користь ТОВ «Техноцентр «Навігатор», що підтверджується платіжним дорученням № 769132 від 08.04.2021 року.

Враховуючи, що винуватцем ДТП є водій «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 , а його цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Оранта-Січ», позивач звернувся до страхової компанії винної особи із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

У зв`язку з відсутністю будь-яких дій щодо врегулювання спору в досудовому порядку, позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У ст. 9 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування» визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За договором добровільного страхування наземного транспорту №5166а1е від 19.01.2021 франшиза за ризиком ДТП складає 0,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що за умовами добровільного страхування наземного транспорту №5166а1е від 19.01.2021відповідно до заяви страхувальника позивач виплатив 08.04.2021 на рахунки СТО страхове відшкодування в розмірі 9369,06 грн.

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 33.2 статті 33 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Відповідно до примітки до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Скориставшись цим правом, водії-учасники дорожньо-транспортної події на місці оформили спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної події (європротокол), відповідно до якого шкода завдана тільки транспортним засобам. Водій автомобіля «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні ДТП.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За полісом відповідача № АР/005237102 ліміт відповідальності страховика за шкоду майну складає 130000,00 грн., франшиза - 1300,00 грн.

За приписами пункту 36.2 статті 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правовий висновок про те, що згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

З виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з викладених висновків Великої Палати Верховного Суду та приписів законодавства, суд дійшов висновку, що порядок виплати страхового відшкодування, встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поширюється не тільки на страхувальника, але й на іншу особу, яка має право на виплату страхового відшкодування, в даному випадку - на позивача, у тому числі щодо строків виплати страхового відшкодування та відповідальності за їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач надіслав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування 29.06.2021 (фіскальний чек №0370).

Отже, відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач вправі протягом 90 днів з дня отримання заяви позивача прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому суд враховує строки пересилання кореспонденції по Україні та положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи викладене, строк розгляду відповідачем заяви позивача становив до 30.09.2021 (27.09.2021 (це 90 днів за законом) + 3 дні поштового перебігу).

Позивач звернувся до суду з даним позовом 07.09.2021 (штамп на поштовому конверті), тобто передчасно.

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Згідно з п. 36.7 ст. 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

На момент звернення повивача до суду строк для розгляду відповідачем заяви позивача про виплату страхового відшкодування не сплив і права позивача не були порушені.

Під час перебування справи на розгляді суду відповідач прийняв рішення, оформлене страховим актом від 19.07.2021, про виплату позивачу страхове відшкодування в сумі 6417,06 грн., яке розраховано з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, та платіжним дорученням №770 від 23.09.2021 оплатив на рахунок позивача страхове відшкодування в зазначеній сумі.

Зазначене свідчить про правомірність висновків суду про безпідставне (передчасне) звернення позивача з даним позовом до суду 07.09.2021, оскільки порушення його прав і законних інтересів могло настати лише після 30.09.2021.

За таких обставин суд відмовляє в задоволені позовних вимог про стягнення 8069,06 грн., оскільки позивачем не доведено, що станом на 07.09.2021 його права і законні інтереси були порушені відповідачем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 2270,00 грн. покладаються на позивача, оскільки позов на момент його подання до суду пред`явлено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Витрати зі сплати судового збору в умі 2270,00 грн. покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 листопада 2021 року.

Суддя О.В Федорова