ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.10.2021 Справа № 905/1648/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Мальованій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; )

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, будинок 4; )

про стягнення 12 012,58 грн., з яких: заборгованість в розмірі 11 811,59 грн., інфляційні втрати в розмірі 150,38 грн., 3% річних в розмірі 50,61 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явивсям

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" про стягнення 12 012,58 грн., з яких: заборгованість в розмірі 11 811,59 грн., інфляційні втрати в розмірі 150,38 грн., 3% річних в розмірі 50,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №10101 від 25.03.2019 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого виникла заборгованість за період з березня 2019 по червень 2021 в розмірі 11 811,59 грн., що стало підставою для нарахування позивачем інфляційних втрат в розмірі 150,38 грн., 3% річних в розмірі 50,61 грн.

Представник позивача під час розгляду даної справи наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним

Оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів, суд на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

25.03.2019 між комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі сторона 1) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВОДОКАНАЛ-СЕРВІС", на теперішній час - товариство з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" (далі сторона 2) було укладено договір про надання послуги з централізованого постачання гарячої води № 10101 (далі-договір), відповідно до п.п. 1.1. якого за цим договором Сторона 1 зобов`язується надати стороні 2 послугу з централізованого постачання гарячої води у будинку(ах), підключеному (их):

- від центрального або індивідуального теплового пункту (надалі ЦТП або ІТП), який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 1»;

- або від ІТП, який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 2 , а сторона 2 зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Відповідно до п. 1.5. договору характеристика об`єкта(ів), якому (им) надається послуга з централізованого постачання гарячої води:

- адреса об`єкта на який здійснюється надання послуги: вул. Липинського, буд. 4-Б (будинок житловий);

- тип, адреса та балансова належність ЦТП/ІТП (необхідне зазначити), від якого підключена система централізованого постачання гарячої води об`єкта: ТК 217/15-1, вул. Липинського, буд. 4-Б.

Інші характеристики об`єкта, якому надається послуга з централізованого постачання гарячої води зазначені у Додатку 1 до цього договору.

Точкою продажу послуги з централізованого постачання гарячої води є межа розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що зазначена в Додатках 2,3 до цього Договору (п. 1.6. договору).

Згідно п. 2.1.1 договору обсяг послуги з централізованого постачання гарячої води у м3 визначається за показання будинкових засобів обліку гарячої води, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (надалі засоби обліку) та встановлені на межі розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п. 2.1.5 договору зняття показань засобів обліку гарячої води, зазначених в п. 2.1.1. договору, здійснюється стороною 2 у період з 25 по 27 число поточного розрахункового періоду (місяця).

Згідно п. 2.1.8 договору показання засобів обліку гарячої води (або засобів обліку холодної води, що йде на підігрів) надаються стороною 2 до Центрів Обслуговування Споживачів (ЦОС) за територіальною ознакою не пізніше 28 числа поточного розрахункового періоду (місяця).

У випадку порушення сторони 2 умов п. 2.1.8 цього договору, сторона 1 визначає обсяг послуги з централізованого постачання гарячої води відповідно до п. 2.1.2.1./2.1.2.3 цього договору (п. 2.1.9 договору).

Відповідно до п. 2.2.1.3 договору з 01.01.2019 тарифи затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 № 2340 для управителів багатоквартирних будинків:

- за умови підключення рушникосушильників до систем гарячого водопостачання 95,35 грн/м3 (з ПДВ);

- за відсутності рушникосушильників 88,2 грн/м3 (з ПДВ).

У разі зміни тарифів оплата за послугу з централізованого постачання гарячої води здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію, що оприлюднені у засобах масової інформації, без внесення змін до цього договору (п. 2.2.2. договору).

Згідно п. 2.2.3 договору сторона 2 щомісячно, з 10 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим, отримує в Центрі обслуговування споживачів СП «Енергозбут» за територіальною ознакою:

- рахунок на оплату із зазначенням величини фактично спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води, визначеної в м3, та її вартості за розрахунковий період (місяць), за кожною тарифною групою окремо;

- акт надання послуги з централізованого постачання гарячої пари

Отриманий акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води сторона 2 має підписати, оформити та належним чином поверти на адресу сторони 1 протягом п`яти днів за дати отримання (п. 2.2.4 договору).

Відповідно до п. 2.2.6 договору у разі неотримання стороною 2 у порядку, встановленому п. 2.2.3 договору акту надання послуги з централізованого постачання гарячої води у сторони 1, не отримання стороною 1 підписаного акту надання послуги з централізованого постачання гарячої води та обґрунтованих заперечень до нього у строки, встановлені пунктом 2.2.4 договору, акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

У разі додаткового направлення (сторона 2 самостійно не отримала у сторони 1, централізована доставка тощо) стороною 1 актів надання послуги з централізованого постачання гарячої води та рахунків на оплату, таке направлення не змінює строків та порядку надання обґрунтованих заперечень чи здійснення оплати, визначених умовами даного договору.

Згідно п. 2.2.11 договору сторона 2 забезпечує своєчасну, не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату за послугу з централізованого постачання гарячої води на рахунок із спеціальним режимом використання сторони за кожною тарифною групою окремо.

Оплата заборгованості за спожиту послугу з централізованого постачання гарячої води минулих періодів зараховується першочергово (п. 2.2.13 договору).

Відповідно до п. 3.2.2 договору сторона 2 зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води.

Сторона 2 зобов`язується оформити належним чином акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води, акт звіряння взаєморозрахунків на початок розрахункового періоду та повернути один примірник стороні 1 протягом п`яти днів з моменту одержання (п. 3.3.9 договору).

Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони погодили, що цей договір з усіма додатками, що є його невід`ємними частинами, набуває чинності з 01.05.2018 року та діє до 01.06.2020 року (п. 6.1. договору).

Згідно п. 6.3 договору він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде письмово заявлено про його припинення.

Вищезазначений договір та додатки до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищезазначеного договору позивачем було надано послуги з теплопостачання, що підтверджується актами надання послуг з централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ): за червень 2021 від 30.06.2021 на суму 2134,44 грн. з ПДВ, за травень 2021 від 31.05.2021 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за квітень 2021 від 30.04.2021 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за березень 2021 від 31.03.2021 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за лютий 2021 від 28.02.2021 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за грудень 2020-січень 2021 від 31.01.2021 на суму 5821,20 грн. з ПДВ, за листопад 2020 від 01.11.2020 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за жовтень 2020 від 31.10.2020 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за вересень 2020 від 30.09.2020 на суму 2910, 60 грн. з ПДВ, за серпень 2020 від 31.08.2020 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за липень 2020 від 31.07.2020 на суму 1971,27 грн. з ПДВ, за червень 2020 від 30.06.2020 на суму 2072,70 грн. з ПДВ, за травень 2020 від 31.05.2020 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за квітень 2020 від 30.04.2020 на суму 2735,96 грн. з ПДВ, за березень 2020 від 31.03.2020 на суму 2037,42 грн. з ПДВ, за лютий 2020 від 29.02.2020 на суму 2212,06 грн. з ПДВ, за січень 2020 від 31.01.2020 на суму 2415,80 грн. з ПДВ, за грудень 2019 від 31.12.2019 на суму 2328,48 грн. з ПДВ, за листопад 2019 від 30.11.2019 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за жовтень 2019 від 31.10.2019 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за вересень 2019 від 30.09.2019 на суму 2425,25,50 грн. з ПДВ, за серпень 2019 від 31.08.2019 на суму 2629,24 грн. з ПДВ, за червень 2019 від 30.06.2019 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за травень 2019 від 31.05.2019 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за квітень 2019 від 30.04.2019 на суму 2910,60 грн. з ПДВ, за березень 2019 від 31.03.2019 на суму 970,20 грн. з ПДВ.

Як зазначає позивач, відповідачем було здійснено частково оплату за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з березня 2019 по червень 2021 в розмірі 11 811,59 грн.

Наведені обставини зумовили звернення позивача із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є між сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Положеннями ч.1 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

У відповідності до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір про надання послуги з централізованого постачання гарячої води № 10101 від 25.03.2019 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалося, згідно п. 2.2.11 договору сторона 2 забезпечує своєчасну, не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату за послугу з централізованого постачання гарячої води на рахунок із спеціальним режимом використання сторони за кожною тарифною групою окремо.

Як встановлено судом, позивачем поставлено продукцію відповідачу на суму 67 592,07 грн. з ПДВ, що підтверджується актами надання послуг з централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) (а.с. 23-48).

Відповідачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували наведені в доданих позивачем до матеріалів справи актах надання послуг з централізованого постачання гарячої води обсяги споживання.

Сплату решти заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, відповідачем суду також не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 11 811,59 грн.

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3 % річних за загальний період з 01.03.2019 по 30.06.2021 нараховано 3 % річних в сумі 50,61 грн. та інфляційні нарахування за загальний період за березня 2021 по червень 2021 в сумі 150,38 грн.

Як вбачається зі змісту наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, у період з квітня 2019 по серпень 2020 відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості за договором. Отже, сума боргу змінювалась протягом загального періоду розрахунків у зв`язку з частковим погашенням відповідачем сум основного зобов`язання.

Суд зазначає, що фактом підтвердження господарської операції часткової оплати заборгованості є первинні документи, а не сам розрахунок штрафних санкцій, оскільки зазначення у розрахунку відомостей про здійснені оплат, не свідчить про наявність факту такої господарської операції.

Отже, позивачем не доведено наявності заборгованості відповідача у визначені ним періоди в сумах, на які позивач здійснює відповідні нарахування. Письмових пояснень щодо визначення за основу для проведених нарахувань вказаних сум наданий розрахунок не містить. Будь-яких первинних документів в підтвердження визначених сум та періодів здійснення відповідних нарахувань суду не надано.

Приймаючи до уваги факт не надання позивачем в порядку визначеному ГПК України доказів на підтвердження вихідних даних зазначених в розрахунку, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 150,38 грн. та 3% річних в розмірі 50,61 грн. підлягають залишенню без задоволення за недоведеністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 191, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" до товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" про стягнення 12 012,58 грн., з яких: заборгованість в розмірі 11 811,59 грн., інфляційні втрати в розмірі 150,38 грн., 3% річних в розмірі 50,61 грн., задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЄПЛОН" (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, будинок 4; ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ) заборгованість в розмірі 11 811,59 грн., судовий збір в сумі 2232,02 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 28.10.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.11.2021.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова