СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Харків Справа № 922/1687/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А. , суддя Медуниця О.Є.,

без виклику учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача - ПФ "Альфа-Україна Лізинг" (вх. № 2209Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 30 червня 2021 року (повний текст складено 30.06.2021, суддя Байбак О.І.) у справі № 922/1687/21

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", м. Київ;

до Приватної фірми "Альфа-Україна Лізинг", м. Мерефа Харківської області;

про стягнення 15329,38 грн,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ТОВ "Нова Пошта" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПФ "Альфа-Україна Лізинг" про стягнення 15329,38 грн за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492, зокрема: 8818,15 грн основного боргу; 988,50 грн інфляційних втрат та 5522,73 грн 30% річних.

Позовні вимоги обґрунтовує з посиланням на порушення відповідачем умов договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за надані позивачем послуги з організації перевезення відправлень. Зазначає, що позивач на виконання умов зазначеного договору протягом 2018 року надавав відповідачу послуги з організації перевезення відправлень. На підставі п. 5.3-5.4 договору 22.02.2019 на юридичну адресу відповідача цінним листом з описом вкладення позивачем направлено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 9078,30 грн, зокрема: № НП/1-0039429 від 20.05.2018 на суму 2343 грн, № НП/1-0043777 від 31.05.2018 на суму 974,80 грн, № НП/1-0050657 від 20.06.2018 на суму 5433 грн, № НП/1-0054388 від 30.06.2018 на суму 222,50 грн, № НП-000430640 від 31.07.2018 на суму 105,0 грн, а також рахунки на оплату послуг з ідентичними номерами. Цінний лист від 22.02.2019 з актами та рахунками не вручено відповідачу під час доставки (про що міститься відмітка на конверті) та повернуто позивачу за закінченням терміну зберігання 26.03.2019. Відповідач частково оплатив надані позивачем послуги, у зв`язку з чим у нього залишилась заборгованість на суму 8818,15 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.06.2021 у справі № 922/1687/21 (суддя Байбак О.І.) за результатами розгляду спору за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача: 8818,15 грн основного боргу; 988,50 грн інфляційних втрат; 5522,73 грн 30% річних; 2270,00 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять, та відповідачем суду не надано будь-яких доказів того, що укладений між сторонами договір про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492 від імені відповідача підписано не директором Брунь О.М. Вказаний договір не визнано недійсним. Згідно з наданими позивачем відомостями, відповідач в процесі виконання умов зазначеного договору приймав надані позивачем послуги з організації перевезення відправлень за цим договором та частково сплачував їх вартість, тобто вчиняв дії, які свідчать про схвалення відповідачем договору. Суд дійшов висновку, що позивач виконав обумовлені договором зобов`язання щодо направлення на адресу відповідача актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), тому зазначені акти вважаються погодженими відповідачем, а вказані в актах послуги вважаються такими, що надані позивачем в повному обсязі та відповідно до умов договору без будь-яких претензій відповідача з цього приводу. За таких обставин, відповідач має оплатити послуги, обумовлені в зазначених актах в повному обсязі та сплатити нараховані позивачем 988,50 грн інфляційних втрат та 5522,73 грн 30% річних.

Відповідач - ПФ "Альфа-Україна Лізинг" 15.07.2021 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за даними бухгалтерського обліку ПФ "Альфа-Україна Лізинг" не має заборгованості перед позивачем, у т.ч. за договором № 148492 від 09.11.2017. Зазначає, що ПФ "Альфа-Україна Лізинг" спірний договір не укладала, підпис від імені директора підприємства, який міститься в договорі, не відповідає підпису директора Брунь Олексія Миколайовича. Посилається на те, що надані позивачем копії актів здачі-приймання робіт та акти звірки взаєморозрахунків з боку відповідача не підписані, тому не підтверджують заборгованість відповідача перед позивачем.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 у справі № 922/1687/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача за правилами розгляду справ у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, встановлено строк для подання відзиву, заяв та клопотань по апеляційній скарзі.

Позивач - ТОВ "Нова Пошта" зазначену ухвалу отримав 21.09.2021, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 443, але протягом строку, встановленого судом, не надав відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановив суд першої інстанції, 09.11.2017 між ТОВ "Нова Пошта" (Експедитором) та ПФ "Альфа-Україна Лізинг" (Замовником) укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень № 148492 (а.с. 10-15).

Згідно з п. 2.1 зазначеного договору, експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (надалі за текстом послуги), а замовник зобов`язується їх прийняти та оплатити на умовах, визначених договором.

Експедитор надає Замовнику послуги на умовах цього договору та згідно з Умовами, затвердженими Експедитором (п. 2.2 Договору).

За надані Експедитором послуги Замовник сплачує Експедитору винагороду згідно з чинними тарифами Експедитора, розміщеними на офіційному сайті Експедитора novaposhta.ua (п. 2.3 Договору).

Згідно з пп. 3.3.7 п. 3.3 Договору, Замовник зобов`язаний своєчасно підписати надані Експедитором Акти наданих послуг для засвідчення факту належного надання послуг Експедитором за договором.

Відповідно до пп. 3.3.8 п. 3.3 Договору, Замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг експедитора згідно з чинними тарифами Експедитора своєчасно та в повному обсязі.

За змістом п. 5.1 Договору, загальна ціна цього договору складається із вартості послуг, наданих експедитором протягом строку дії договору. Оплата вартості наданих експедитором послуг відбувається за чинними тарифами експедитора на підставі акту наданих послуг, шляхом перерахування замовником на поточний рахунок експедитора коштів у розмірі 100% вартості послуг упродовж 2 (двох) банківських днів з моменту погодження актів наданих послуг експедитора.

Пунктом 8.1 Договору передбачено: цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє протягом 1 (одного) року з дати підписання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором. У разі, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, строк дії договору пролонгується (продовжується) на один рік на тих же самих умовах.

З наданої позивачем до позовної заяви копії договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492 вбачається, що з боку замовника - ПФ "Альфа-Україна Лізинг" (відповідача) договір підписано директором Брунь Олексієм Миколайовичем та скріплено печаткою відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про безпідставність посилання відповідача на те, що замовник - ПФ "Альфа-Україна Лізинг" не укладав договір про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492, оскільки відповідачем не доведено непідписання директором Брунь О.М. договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження визнання недійсним зазначеного договору в установленому чинним законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492 протягом 2018 року надавав відповідачу послуги з організації перевезення відправлень, а відповідач приймав надані позивачем послуги за цим договором та частково сплатив їх вартість, тобто вчиняв конклюдентні дії, які свідчать про схвалення відповідачем договору. Відповідач надання позивачем послуг за договором не спростував, у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі зазначає, що за даними бухгалтерського обліку ПФ "Альфа-Україна Лізинг" не має заборгованості за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492, але не надав доказів на підтвердження відсутності у нього заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Поняття "презумпція правочину" полягає в тому, що будь-які сумніви з приводу дійсності правочину повинні трактуватись на користь його правомірності, з метою недопущення порушення прав інших сторін такого правочину та забезпечення стабільності цивільних правовідносин.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 203/2612/13-ц.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 241 ЦК країни, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

При цьому, поведінка сторін, що засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (схвалення правочину), може бути виражена в будь-якій формі, що однозначно свідчить про волю сторони на визнання правочину, зокрема, за допомогою здійснення конклюдентних дій, наприклад прийняття виконання, здійснення розрахунків тощо.

На підставі викладеного, оскільки договір про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492 не було визнано недійсним у встановленому чинним законодавством порядку, дійсність зазначеного договору презюмується, у зв`язку з чим договір створює для сторін відповідні права та обов`язки, зокрема обов`язок Замовника своєчасно підписати надані Експедитором Акти наданих послуг для засвідчення факту належного надання послуг за договором та своєчасно і в повному обсязі здійснити оплату наданих послуг згідно з чинними тарифами Експедитора.

Пунктом 5.3 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492 передбачено, що експедитор щомісячно складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає замовнику одним із наступних способів:

5.3.1 шляхом направлення підписаних та скріплених печаткою актів наданих послуг у двох паперових примірниках для підписання замовником;

5.3.2 шляхом направлення актів в електронному вигляді, з накладенням цифрових підписів. Підписання актів наданих послуг в електронному вигляді здійснюється сторонами з урахуванням порядку та строків, що визначені умовами п. 5.4 договору.

Пунктом 5.4 зазначеного договору передбачено, що замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від експедитора підписує надані експедитором 2 (два) примірники актів наданих послуг (далі за текстом акт) та повертає експедитору 1 (один) примірник підписаного акту або в той самий строк надає експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Не підписання замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії замовника відсутні й замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманими документами для оплати наданих послуг. Мотивована відмова від підписання акту в електронному вигляді може надсилатись через систему електронного документообігу, через механізм відхилення електронного документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини відхилення або шляхом направлення письмової мотивованої відмови на адресу експедитора.

Позивач на виконання пп. 5.3-5.4 договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492 на юридичну адресу відповідача, а саме: 62472, Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вул. Дніпропетровська, будтнок 223, кімната 8-10, направив цінним листом з описом вкладення від 22.02.2019 № 421 акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з травень-липень 2018 року на загальну суму 9078,30 грн та рахунки на оплату зазначених актів, а саме: № НП/1-0039429 від 20.05.2018 на суму 2343,0 грн; № НП/1-0043777 від 31.05.2018 на суму 974,80 грн; № НП/1-0050657 від 20.06.2018 на суму 5433 грн; № НП/1-0054388 від 30.06.2018 на суму 222,50 грн; № НП-000430640 від 31.07.2018 на суму 105,00 грн (а.с. 17-21), що підтверджується копіями опису вкладення до цінного листа та рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.02.2019 № 421 (а.с. 22, 23).

Втім, цінний лист позивача від 22.02.2019 № 421 з актами та рахунками не було вручено відповідачу під час доставки та 26.03.2019 повернуто позивачу за закінченням нормативно встановленого терміну зберігання, що підтверджується відповідною відміткою на конверті від 22.02.2019 № 421 (а.с. 23).

За змістом п. 94, 101, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила), порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України Про поштовий зв`язок, цих Правил. Прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

Відповідно до п. 101 Правил, у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику (п. 117 Правил).

Отже, саме на одержувача покладено обов`язок отримати лист з оголошеною цінністю, який, за загальним правилом, підлягає врученню у відділенні пошти, та як виключення (за домовленістю зі службою пошти) може бути доставлений за адресою.

Тому, сам лише факт неотримання відповідачем цінного листа від 22.02.2019 № 421 з актами та рахунками, який позивач направив відповідачу на виконання та у відповідності до умов пп. 5.3-5.4 договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492, та який повернувся позивачу у зв`язку з його неотриманням відповідачем за закінченням нормативно встановленого терміну зберігання, не може вважатися поважною причиною невиконання відповідачем (Замовником) обов`язку підписання наданих Експедитором Актів наданих послуг для засвідчення факту належного надання послуг за договором та своєчаснго і в повному обсязі здійснення оплати наданих послуг згідно з чинними тарифами Експедитора. Неотримання відповідачем цінного листа від 22.02.2019 № 421 з актами та рахунками було зумовлене не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою відповідача (Замовника) щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Позивач належним чином виконав обумовлений договором обов`язок щодо направлення на адресу відповідача актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з травня 2018 року по липень 2018 року на загальну суму 9078,30 грн, у відповідності до умов п. 5.4 договору від 09.11.2017 № 148492 зазначені акти здачі-прийняття робіт вважаються визнаними замовником без претензій, тому відповідач має оплатити ці послуги в повному обсязі.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач частково оплатив вартість наданих позивачем послуг по актам здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП/1-0039429 від 20.05.2018 на суму 2343,0 грн, № НП/1-0043777 від 31.05.2018 на суму 974,80 грн, № НП/1-0050657 від 20.06.2018 на суму 5433 грн;, № НП/1-0054388 від 30.06.2018 на суму 222,50 грн та № НП-000430640 від 31.07.2018 на суму 105,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 8818,15 грн, тому вимоги позивача про стягнення 8818,15 грн основної заборгованості підлягають задоволенню.

Внаслідок порушення відповідачем строків оплати за договором, позивач просить стягнути з відповідача 988,50 грн інфляційних та 5522,73 грн 30% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено їх стягнення.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За змістом рекомендацій, викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", сукупний коефіцієнт інфляції за певний період визначається шляхом перемноження місячних індексів інфляції цього періоду.

Кількість місячних індексів інфляційної індексації в межах визначеного з урахуванням пп. а) та б) проміжку часу (перемноження яких між собою утворюють сукупний коефіцієнт другий множник), визначається кількістю цілих місяців, впродовж яких існувала непогашеним відповідна сума грошового зобов`язання тобто починаючи з наступного, за місяцем дати початку відліку періоду, і завершуючи місяцем, що передує місяцю, в якому відбулося погашення. При цьому, принциповим є врахування індексів виключно за цілі місяця існування прострочення певної суми, оскільки зі змісту п. 6 Методики, затвердженої Наказом Державного комітету статистики № 265 від 27.07.2007, однозначно випливає, що мінімальний період застосування індексу є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця.

Означений висновок узгоджується із правовою позицією з цього приводу, сформульованою Верховним Судом у постанові № 910/9938/17 від 10.10.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Початком відліку періоду прострочення відповідної суми грошового зобов`язання (моментом прострочення), що становить базу нарахування (перший множник), у відповідності до ст. 253 ЦК України, є день, наступний після визначеної (кінцевої) дати платежу.

За змістом п. 5.1 договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 09.11.2017 № 148492, загальна ціна цього договору складається із вартості послуг, наданих експедитором протягом строку дії договору. Оплата вартості наданих експедитором послуг відбувається за чинними тарифами експедитора на підставі акту наданих послуг, шляхом перерахування замовником на поточний рахунок експедитора коштів у розмірі 100% вартості послуг упродовж 2 (двох) банківських днів з моменту погодження актів наданих послуг експедитора.

Відповідно до п. 6.3.1 зазначеного договору, за несвоєчасну та/або неповну оплату наданих експедитором послуг замовник сплачує експедитору 30% річних від суми заборгованості.

З огляду на викладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних та 30% річних (а.с. 6) та враховуючи, що цінний лист від 22.02.2019 № 421 з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з травень-липень 2018 року погоджені відповідачем 26.03.2019, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5522,73 грн 30% річних, нарахованих за період прострочення з 29.03.2019 по 29.04.2021, та 988,50 грн інфляційних, нарахованих за період з квітня 2019 року по березень 2021 року.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ст.ст. 78, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені скаржником в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Тому апеляційна скарга відповідача - ПФ "Альфа-Україна Лізинг" залишається без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 30.06.2021 у справі № 922/1687/21 залишається без змін.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 129, 247, 248, 252, 269, чч. 1, 10 ст. 270, ч. 1 ст. 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача - ПФ "Альфа-Україна Лізинг" на рішення Господарського суду Харківської області від 30 червня 2021 року по справі № 922/1687/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 30 червня 2021 року по справі № 922/1687/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця