ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. Справа№ 910/5323/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Владимиренко С.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021

у справі № 910/5323/21 (суддя: Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 26 658, 75 грн,

без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/7088921 в сумі 26658,75 грн, яка складається із 2827,23 грн 3 % річних за користування чужими коштами, 11581,52 грн інфляційних втрат та 12250 грн пені.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що на відповідача відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено обов`язок з відшкодування шкоди за рахунок фонду захисту потерпілих у зв`язку із недостатністю коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом, а саме ПрАТ "СК Україна".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі № 910/5323/21 у позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши відсутність включення переліку договорів про надання фінансових послуг факторингу, на підставі яких до ТОВ "Маркс.Капітал" перейшло право вимоги по Договору №5/30-04/2016 від 30.04.2016, в кредиторські вимоги згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 №910/842/18, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Маркс.Капітал" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі № 910/5323/21 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не погоджується з рішенням місцевого господарського суду у зв`язку з невідповідністю висновку суду першої інстанції обставинам справи та доказам. Так, апелянт стверджує, що ним в рамках розгляду справи № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна» подано заяву про визнання кредиторських вимог, в т.ч. за зобов`язаннями, що виникли на підставі договору №АІ/7088921. Вказані вимоги визнані кредиторськими у справі про банкрутство. Однак, помилково не зазначені Господарським судом міста Києва в ухвалі від 15.06.2018 у справі № 910/842/18. За заявою позивача ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/842/18 внесено відповідні виправлення. Також апелянт зазначає, що ним помилково з власної вини до матеріалів позовної заяви долучено документи, що не стосуються договору страхування № АІ/7088921. У зв`язку з цим, позивач додає до апеляційної скарги нові докази, які є належними, а саме заяву про грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" від 19.09.2018 у справі № 910/842/18 та детальний розрахунок розміру грошових вимог до вказаної заяви. Вказаними доказами підтверджується факт звернення до суду в рамках розгляду справи про банкрутство з вимогами, що стосуються даного спору. Також в прохальній частині апеляційної скарги викладено клопотання про визнання поважними причини неподання до суду першої інстанції вищенаведених доказів та врахування їх під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021, апеляційна скарга у справі № 910/5323/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 поновлено ТОВ "Маркс.Капітал" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі №910/5323/21 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду 30.09.2021, 28.08.2021, відповідно.

Отже в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі № 910/5323/21.

Від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з дотриманням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Так, відповідач заперечує щодо долучення до матеріалів справи нових документів, що не були предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів неможливості або наявності поважної причини неможливості подання цих доказів в суді першої інстанції. Також відповідач наполягає на тому, що у даній справі підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності. Крім того відповідач вказує на те, що у МТСБУ не виник обов`язок з відшкодування 3%, пені та інфляції, оскільки такий обов`язок покладається на страховика-банкрута.

Також від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до результатів розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справи № 910/14293/19.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Мартюк А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 справу прийнято до провадження визначеним складом суду.

Колегія суддів, розглянувши заявлені сторонами клопотання, відмовляє в їх задоволенні виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, виходячи з правового аналізу чинних норм процесуального законодавства, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги, до якої приєднано нові докази, вбачається, що позивачем жодними обґрунтованими доводами та доказами обставин неможливості подання до суду цих документів не наведено, об`єктивної неможливості подання цих документів, що не залежали від волевиявлення сторони, не вбачається. Відтак наявності виключного випадку для прийняття нових доказів, що не були предметом дослідження в суді першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів, користуючись правами суду першої інстанції в межах повноважень, наданих процесуальним законом апеляційному господарському суду, а також з дотриманням принципів справедливості та балансу інтересів, здійснює розгляд справи за наявними у справі документами.

Оскільки на час подання відповідачем клопотання Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у справі № 910/14293/19 прийнято постанову, до прийняття якої заявник просив зупинити провадження у цій справі, то судова колегія зазначає, що підстави для зупинення відсутні.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

28.12.2015 року у місті Кривий-Ріг по вул. Мелешкіна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки Daewoo Sens д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та Geely MR 7151 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Саксаганського районного суду м. Кривого-Рогу від 03.02.2016 у справі №214/533/16п 3/214/203/16 визнано винним водія транспортного засобу Daewoo Sens д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля Daewoo Sens д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7088921 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна".

Відповідно до Експертного висновку про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Geely MR 7151 д.н.з. НОМЕР_2 від 19.01.2016 зробленого судовим експертом Чившич О.П., визначено, що вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП становить 96095,28 грн.

29.04.2016 між ОСОБА_2 та ФОП Шиян Д.С. було укладено Договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, на підставі якого ОСОБА_2 відступила ФОП Шиян Д.С. права вимоги в зобов`язаннях, що виникли із вищевказаного ДТП, у тому числі одержання грошового відшкодування нанесеної майнової шкоди від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ.

30.04.2016 між ФОП Шиян (клієнт) та ТОВ "Маркс.Капітал" (фактор) було укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-04/2016 відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до Додатку №1 до цього договору, зокрема, з договору відступлення права вимоги від 29.04.2016 (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору в силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що зобов`язаною особою (боржником) відповідно до Додатку №1 до договору є страхова компанія ПрАТ "СК "УКРАЇНА"; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що починаючи з 30.04.2016 кредитором у договірному зобов`язанні за договором страхування № АІ/7088921, яке виникло в результаті ДТП, є ТОВ "Маркс.Капітал". Однак, ПрАТ "СК "Україна", порушуючи умови договору страхування (полісу) № АІ/7088921, не здійснило виплату грошового зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 було відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна".

ТОВ "Маркс.Капітал" у справі про банкрутство звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна".

Позивач стверджує, що 24.04.2018 ним було подано уточнення до заяви про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна" у справі №910/842/18, у тому числі за зобов`язанням яке виникло на підставі договору № АІ/7088921. Уточнення стосувалися детального розрахунку заборгованості ПрАТ "СК "Україна" перед ТОВ "Маркс.Капітал". Позивач у заяві про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна" просив визнати грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" до ПрАТ "СК "Україна" та включити грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів у розмірі 14262000,30 грн, в тому числі за договором № АІ/7088921 на суму 77180,98 грн, з яких: 49500 грн - розмір завданого збитку, 3002,55 грн - 3 % річних, 12303,43 грн - інфляційних втрат, 12375 грн - пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 позивача визнано конкурсним кредитором ПрАТ "СК "Україна".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, постановлено ліквідувати ПрАТ "СК "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, а також встановлено, що вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів, не задоволені, у зв`язку з тим, що ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог.

10.09.2019 у зв`язку з ліквідацією ПрАТ "СК "Україна" позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату відшкодування в сумі 75658,75 грн, з яких: 49000 грн - розмір завданого збитку, 2827,23 грн. - 3 % річних, 11581,52 грн. - інфляційних втрат, 12250 грн. - пені.

20.09.2019 відповідачем було частково виконано зобов`язання за договором страхування №АІ/7088921, здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 49000 грн.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання за договором страхування №АІ/7088921 у повному обсязі позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на підставі п. 20.3 ст. 20, ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 2827,23 грн. - 3 % річних, 11581,52 грн. - інфляційних втрат, 12250 грн. - пені.

В свою чергу, відповідач заперечуючи проти задоволення позову, зокрема, зазначав, що стаття 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ, до яких не віднесено відшкодування 3% річних, інфляційних та пені.

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) та Законом про банкрутство.

За загальним правилом, викладеним в п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми ст. 87 Закону про банкрутство (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна") не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 Закону про банкрутство встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість спеціальні норми Закону № 1961-IV встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону № 1961-IV у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" пункту 41.1. статті 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

При цьому преамбула статті 41 Закону № 1961-IV - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом не може тлумачитись без взаємозв`язку із положеннями підпункту "ґ" пункту 41.1. цієї статті та із положеннями пункту 20.3 статті 20 Закону, пункту 3 статті 20 Закону України "Про страхування". Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Отже, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV) суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV) є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19.

Поряд з цим, вирішальним у даному випадку є встановлення обставин щодо включення відповідних вимог до кредиторських вимог страховика-боржника та встановлення факту відсутності коштів та майна такого страховика для погашення відповідної заборгованості кредитора.

Місцевим господарським судом на підставі залучених позивачем до матеріалів справи доказів встановлено, що в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18, якою було задоволено заяву позивача з кредиторськими вимогами до ПрАТ «СК «Україна», відсутнє посилання на грошові вимоги, що були набуті ТОВ "Маркс.Капітал" на підставі договору №5/30-04/2016 від 30.04.2016 та стосуються заборгованості за договором страхування №АІ/7088921.

Заява про грошові вимоги №28 від 27.03.2018 та уточнення до цієї заяви від 27.03.2018 також не містить посилання на договір про надання фінансових послуг факторингу №5/30-04/2016 від 30.04.2016, за яким позивачем набуто до страховика-банкрута право вимоги за договором страхування №АІ/7088921.

Згідно ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже позивачем належними та допустимими доказами в порядку ст. 74 ГПК України факт непогашення заявлених в рамках справи про банкрутство вимог про сплату страхового відшкодування, штрафних санкцій, інфляційних та річним не доведено, а тому, на переконання судової колегії, суд першої інстанції на підставі вірної оцінки наявних у справі документів дійшов неспростованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову. Невідповідності висновків Господарського суду міста Києва обставинам справи та доказам, що були подані сторонами у цій справі, апеляційною інстанцією не встановлено.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В контексті вищевикладених норм судова колегія зауважує, що помилкове подання позивачем до матеріалів позовної заяви не тих доказів та, відповідно, прийняття оскаржуваного рішення про відмову в задоволенні позову на підставі їх оцінки, не може бути підставою для скасування згідно підстав, визначених статтею 277 ГПК України.

Колегія суддів, серед іншого, звертає увагу на те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/842/18 про внесення виправлень в ухвалу суду про визнання кредиторських вимог позивача від 28.11.2018 хоч і була прийнята до постановлення оскаржуваного рішення, однак у зв`язку з її опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 12.07.2021 та відсутністю повідомлення зі сторони позивача про його звернення 08.06.2021 до суду з заявою про виправлення описки (в рамках справи про банкрутство), виключало можливість ухвалити у даній справі рішення саме з урахуванням внесених виправлень.

За сукупністю вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що місцевий господарський суд, надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають обставинам справи та доказам, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі № 910/5323/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в апеляційній інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі № 910/5323/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі №910/5323/21 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал".

4. Справу №910/5323/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

С.В. Владимиренко

Повний текст постанови складено 10.11.2021