ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" листопада 2021 р.Справа № 922/543/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Міньковського С.В.

розглянувши справу

за заявою Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)
до Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод"
провизнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 09.04.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Саутенко С.О., здійснено публікацію оголошення про відкриття провадження у справі на офіційному веб-сайті ВГСУ.

28.10.2021 до господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 207307,49 грн, з яких 62743,23 грн - заборгованість по заробітній платі (остаточний розрахунок при звільненні) та 144564,26 грн - середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі.

Розглянувши заяву кредитора, суд встановив, що вона не відповідає вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: заявником не надано належних та допустимих доказів сплати судового збору за подання кредиторської заяви до суду, а також доказів надсилання заяви боржнику та розпоряднику майна.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Зважаючи на це, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Крім того, на підставі статті 2 Закону України "Про оплату праці" структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII "Про державну статистику" та Закону України "Про оплату праці" з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16.

Отже, грошові вимоги про визнання середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні не є грошовими вимогами про визнання заробітної плати, а відтак заявник не звільняється від сплати судового збору за звернення до суду з такими вимогами.

Пунктом 10 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено що за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) сплачується судовий збір у 2 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до положень, встановлених ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2 270, 00 грн.

Як вбачається з поданої кредиторської заяви, до неї не додано доказів сплати судового збору за визнання заборгованості з середнього заробітку за затримку розрахунку по заробітній платі, розмір якого відповідно до Закону України "Про судовий збір" становить два розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 4 540,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Крім того, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до ч. 1 статті 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення боржнику та розпоряднику майна копії заяви з вимогами до боржника та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Разом з тим, до заяви кредитором додано лише роздруківку скриншоту з електронної пошти Maxym Tushak, який не є заявником цієї заяви.

Згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику та розпоряднику майна.

Згідно ч. 1 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства у разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути.

Частиною 2 ст. 46 зазначеного Кодексу передбачено, що якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Отже, враховуючи вищевикладене, з метою усунення кредитором недоліків, суд вважає за необхідне залишити вказану заяву без руху, надати заявнику п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків заяви із грошовими вимогами до боржника шляхом сплати та надання суду оригіналу доказів сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн та доказів надсилання заяви боржнику та розпоряднику майна.

Керуючись cт. 2, ч. 3 ст. 45, ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 164, 172, 174, 234 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 із грошовими вимогами до боржника (вх. № 25346 від 28.10.2021 року) залишити без руху.

2. Повідомити заявника про допущені недоліки в поданій заяві.

3. Заявнику у п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки та надати суду: оригінал доказів сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн та докази надсилання заяви боржнику та розпоряднику майна.

4. Попередити заявника, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 02.11.2021 року.

Суддя Міньковський С.В.