РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2021Справа № 910/11164/21
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова група "Оберіг"

про стягнення 19 710,00 грн.

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова група "Оберіг" (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП у розмірі 19 710,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування, у зв`язку з чим у позивача виникло право на відшкодування виплаченої суми, з страхової компанії винуватця ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/11164/21; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

28.07.2021 р. позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з самостійною сплатою відповідачем частини заявленої до стягнення суми, а саме просив стягнути з відповідача 5 889,65 грн.

Також, 25.08.2021 р. подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з відповідача 5 216,13 грн.

Відповідно до п. 2.ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, отже має місце нова ціна позову - 5 216,13 грн., виходячи з якої й вирішується спір по суті.

17.08.2021 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти визначеної позивачем суми, вказав про сплату шкоди, в повному обсязі, на підставі документів відповідача (14 493,87 грн.), інша частина суми, заявлена позивачем до стягнення є завищеною. Звернув увагу, що позивачем не надано звіту про оцінку транспортного засобу, у зв`язку з чим відшкодування за страховим випадком здійснено без врахування коефіцієнту зносу транспортного засобу.

25.08.2021 р. позивачем подано відповідь на відзив, у якому заперечував проти доводів відповідача.

01.09.2021 р. відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.

09.09.2021 р. позивач подав додаткові пояснення.

24.09.2021 р. відповідач подав відповідь на додаткові пояснення позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено всі подані позивачем та відповідачем документи.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант" та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Пряме врегулювання до автоцивілки" № 06-TR, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Renault", ДНЗ НОМЕР_1 .

21 листопада 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Renault", ДНЗ НОМЕР_1 , транспортного засобу "Volkswagen", реєстраційний № НОМЕР_2 та транспортного засобу "Honda", номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2020 р. у справі № 754/16108/20, ОСОБА_2 визнано винним у порушення вимог Правил дорожнього руху України, та у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК "Альфа - Гарант" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

Згідно рахунку-фактури ФОП Мусійко О.О. № 1221635 від 18.11.2020 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Renault", ДНЗ НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (фактичне використання ненових запасних частин, б/у), складає: 22 210 (двадцять дві тисячі двісті десять) гривень 00 копійок.

Відповідно до страхового акту №СТ/20/0301 від 24.12.2020 р. та розрахунку страхового відшкодування позивачем здійснено відшкодування в розмірі: 22 210 (двадцять дві тисячі двісті десять) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 (на рахунок ФОП Мусійко О.О.), що підтверджується платіжним дорученням № ID-154024 від 24.12.2020 р.

Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Honda", реєстраційний № НОМЕР_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ СГ "Оберіг", згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.201050623.

02 березня 2021 року позивач звернувся до ТДВ "СГ "Оберіг" (відповідача) із заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) за вих. № 6513. Дану заяву було отримано Відповідачем 04.03.2021р., що підтверджується витягом з офіційного сайту поштового оператора AT "Укрпошта".

Проте виплату на вказану заяву позивачем не отримано, у зв`язку з чим останній 08.07.2021 звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи подачу позивачем заяв про зменшення позовних вимог, враховуючи часткову сплату відповідачем шкоди за вказаними обставинами (платіжні доручення від 09.07.2021 р. № 175 на суму 13820,35 грн. та від 13.08.2021 р. № 8244 на суму 673,52 грн.) , суд розглядає вимоги в розмірі 5 216,13грн. (19 710,00 грн - 13820,35 грн. - 673,52 грн.).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно пункту 3 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до страхового акту № СТ/20/0301 від 24.12.2020 р. та розрахунку страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault", ДНЗ НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 22 210,00 грн.

На підставі страхового акту № СТ/20/0301 від 24.12.2020 р. та розрахунку страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, перерахував суму страхового відшкодування у розмірі 22 210,00 грн. ФОП Мусійко О.О., що підтверджується платіжним дорученням № ID - 154024 від 24.12.2020 р.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Honda", реєстраційний № НОМЕР_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг", згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.201050623, яким передбачено ліміт за шкоду майну 130 000,00 грн., франшиза - 2500,00 грн.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування у визначеному розмірі за договором страхування, позивач в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", набув права вимоги до відповідача як страхової компанії, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винної особи.

Твердження відповідача щодо застосування коефіцієнту зносу та застосування наданого відповідачем Розрахунку № 91949 від 08.07.2021 р. в спірних правовідносинах, не приймаються судом до уваги, зауважуючи про наступне.

По перше, суд критично ставиться до наданого відповідачем Розрахунку № 91949 від 08.07.2021 р., зважаючи, що його складення не відповідає вимогам законодавства про оцінку майна, а саме Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, зокрема у вказаному документі здійснено розрахунок не відомо на підставі яких вихідних даних, без безпосереднього дослідження застрахованого транспортного засобу, що є суттєвим порушенням вимог Методики.

Крім того, наданий відповідачем Розрахунок № 91949 від 08.07.2021р. містить відомості тільки про процес розрахунку розміру коефіцієнта фізичного зносу. При цьому ні у змісті відповіді на відзив, ні у цьому ж таки розрахунку не наведено жодної інформації про те, яким чином відповідачем було визначено розмір сплаченого на користь позивача відшкодування у сумі 14 493,87 грн. Крім того, із вказаного Розрахунку не можливо встановити яким чином застосовано визначений у даному розрахунку коефіцієнт зносу до вартості ремонту автомобіля.

Також, суд акцентує увагу, що згідно наданої позивачем до справи рахунку-фактури №1221635 від 18.11.2020 р. та акту виконаних робіт №1221635 від 20.01.2021р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», реєстраційний № НОМЕР_1 , було визначено із використанням запасних частин, що попередньо були у використанні (позначка б/у) та щодо яких фактично застосовано коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до п. 1.6 Методики, фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повного втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Відповідно до п. 8.2 Методики, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

У взаємозв`язку наведеного та обставин конкретної справи, безпідставними є твердження відповідача щодо необхідності вирахування коефіцієнту фізичного зносу із вартості запасних частин, які не є новими, враховуючи що використані деталі вже частково втратили свої експлуатаційні властивості та відповідно частину своєї вартості.

Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Пункт 1.6 Методики, визначає експлуатаційний знос, як утрату елементами конструкції КТЗ своїх початкових технічних характеристик, споживчих властивостей або придатності внаслідок дії умов експлуатації та впливу навколишнього природного середовища.

У даному випадку, фізичним зносом є втрата не новими (а б/у) запасними частинами, які були використані при відновленні транспортного засобу «Renault», реєстраційний № НОМЕР_1 , своїх первісних технічних та технологічних якостей внаслідок їх попередньої експлуатації (використання), у зв`язку з тим, що вони не є новими, тобто такими що до моменту застосування для ремонту вказаного КТЗ вже знаходились у використанні та під впливом експлуатаційного зносу.

Враховуючи те, що запасні частини зазначені у рахунку-фактури № 1221635 від 18.11.2020р. та акті виконаних робіт № 1221635 від 20.01.2021р., не є новими (б/у), то фактично фізичний знос, щодо них вже застосовано, та відповідно виплату страхового відшкодування з боку Позивача на користь потерпілої особи (власника даного КТЗ) здійснено також з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими та безпідставним посилання відповідача на застосування в даному випадку коефіцієнту зносу до запасних частин, до яких раніше вже було застосовано коефіцієнт зносу, зважаючи що таке застосування фактично призведе до подвійного вирахування показника зносу із вартості запасних частин, що в свою чергу сприяє заниженню загальної матеріального збитку.

Відтак, з огляду на те, що відповідач належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не спростував того факту, що наведені у наданих позивачем документах, зокрема страховому акті № СТ/20/0301 від 24.12.2020 р. та розрахунку страхового відшкодування роботи та використані матеріали необхідні саме для відновлення транспортного засобу автомобіля "Renault", ДНЗ НОМЕР_1 в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, що сталася 21.11.2020 р., суд дійшов висновку, що при визначенні належної до виплати суми страхового відшкодування за спірним страховим випадком слід виходити із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що при здійсненні розрахунку належної до виплати суми страхового відшкодування (на підставі положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") слід виходити саме з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, вказаної в рахунку, виставленому СТО, яким здійснено ремонт автомобіля, наведена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі №910/9396/17.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, у розмірі 5 216,13 грн. (22 210 грн. - 2500 грн.(франшиза) - 13820,35 грн. - 673,52 грн.). є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14 код ЄДР 3433769) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, код ЄДР 32382598) 5 216 (п`ять тисяч двісті шістнадцять) грн. 13 коп. страхового відшкодування та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І.Борисенко