ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

08 листопада 2021 року м. ХарківСправа № 922/3242/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Ляшенко О.М.

розглянувши скаргу Фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни (вх. № 17417 від 26.07.2021) на бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Денисович Софії Миколаївни, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни, м. Харків
про розірвання договору оренди
за участю представників:

стягувача - не з`явився

боржника - не з`явився

державного виконавця - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.02.2021 відмовлено в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Денисович Софії Миколаївни до Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни про розірвання договору оренди.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 15.02.2021 було частково задоволено заяву Фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Денисович Софії Миколаївни на користь Фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. В іншій частині в задоволенні заяви про розподіл судових витрат у справі відмовлено.

24.05.2021 на виконання додаткового рішення господарського суду Харківської області від 15.02.2021 щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Денисович Софії Миколаївни на користь Фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн був виданий відповідний наказ.

26.07.2021 від стягувача - фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни на адресу суду надійшла скарга (вх. № 17417) на бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У поданій скарзі стягувач просить суд поновити Янчук М.М. строк на подання цієї скарги та відкрити провадження за нею, призначивши відповідне судове засідання, визнати бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, протиправною у частині не направлення Янчук М.М. постанови про відкриття виконавчого провадження, а також не винесення постанов про накладення арешту на грошові кошти боржника, розміщені на банківських рахунках, про накладення арешту на нерухоме майно, належне боржнику, невнесення боржника до Єдиного реєстру боржників та зобов`язати державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, направити па адресу Янчук М.М. постанову про відкриття виконавчого провадження, а також винести постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника, розміщені на банківських рахунках, про накладення арешту на нерухоме майно, належне боржнику, внести боржника до Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.07.2021 по справі №922/3242/20 (суддя Кухар Н.М.) прийнято вказану скаргу до розгляду та розгляд скарги призначено в судовому засіданні на 05.08.2021 о 15:10 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.08.2021 по справі №922/3242/20 (суддя Кухар Н.М.) скаргу Фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни (вх. № 17417 від 26.07.2021) на бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП №65787132, було залишено без розгляду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.08.2021 по справі № 922/3242/20 скасовано та справу передано на розгляд господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 жовтня 2021 року заявлено та задоволено самовідвід судді господарського суду Харківської області Кухар Н.М. у справі № 922/3242/20.

Справу № 922/3242/20 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.10.2021 головуючим суддею для розгляду скарги визначено суддю Чистякову І.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 листопада 2021 року розгляд скарги призначено на 08 листопада 2021 р. о 12:00 год.

Стягувач в судове засідання не з`явився, проте на електрону адресу суду надійшло клопотання (вх. №6933), в якому останній просить суд здійснювати розгляд скарги за відсутності скаржника та задовольнити відповідну скаргу.

Також, у поданому клопотанні стягувач просить суд здійснити за результатами розгляду скарги розподіл судових витрат, у тому числі витрат, понесених ФОП Янчук М.М. на професійну правничу допомогу адвоката у Східному апеляційному господарському суді при перегляді ухвали господарського суду Харківської області від 05.08.2021, а також сплачений нею для такого перегляду судовий збір.

Боржник та представник Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, згідно діючого законодавства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Icпaнiї" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Статтею 342 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скарга розглядається в десятиденний строк в судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати скаргу фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни на бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) без участі представника стягувача, представника боржника та представника Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Розглянувши подану скаргу, суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.02.2021 відмовлено в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Денисович Софії Миколаївни до Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни про розірвання договору оренди.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 15.02.2021 було частково задоволено заяву Фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Денисович Софії Миколаївни на користь Фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. В іншій частині в задоволенні заяви про розподіл судових витрат у справі відмовлено.

24.05.2021 на виконання додаткового рішення господарського суду Харківської області від 15.02.2021 щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Денисович Софії Миколаївни на користь Фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн був виданий відповідний наказ.

26.07.2021 від стягувача - фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни на адресу суду надійшла скарга (вх. № 17417) на бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У поданій скарзі стягувач просить суд поновити ОСОБА_1 строк на подання цієї скарги та відкрити провадження за нею, призначивши відповідне судове засідання, визнати бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, протиправною у частині не направлення Янчук М.М. постанови про відкриття виконавчого провадження, а також не винесення постанов про накладення арешту на грошові кошти боржника, розміщені на банківських рахунках, про накладення арешту на нерухоме майно, належне боржнику, невнесення боржника до Єдиного реєстру боржників та зобов`язати державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, направити па адресу ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження, а також винести постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника, розміщені на банківських рахунках, про накладення арешту на нерухоме майно, належне боржнику, внести боржника до Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування поданої скарги стягувач посилається на те, що пункт 5 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначає, що відомості про боржників (крім відомостей щодо боржників, визначених у ч. 5 ст. 9 Закону) вносяться до Єдиного реєстру боржників, що є складовою автоматизованої системи.

Проте, державним виконавцем не внесено відомостей про Денисович С.М. до Єдиного реєстру боржників.

Частина 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Це зумовлює необхідність накладення арешту на грошові кошти боржника, розмішені у банківських установах.

Проте, державним виконавцем не було накладено арешт на грошові кошти боржника, розмішені у банківських установах, а також не накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, належні боржнику.

Як стало відомо стягувачу з АСВП, у провадженні Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження за вищенаведеною заявою Янчук М.М. (АСВП № 65787132, відкрите 15.06.2021).

Проте, постанова про відкриття вищенаведеного виконавчого провадження державним виконавцем на адресу Янчук М.М. дотепер не направлена, постанови про арешт коштів боржника на банківських рахунках, а також про накладення арешту на нерухоме майно, належне боржнику, дотепер не винесені.

Крім того, державним виконавцем дотепер не внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Отже, стягувач вважає таку бездіяльність державного виконавця протиправною.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч. 1, ч.7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом тощо.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України № 475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейським судом з прав людини в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року зроблено висновок про те, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому затримка у виконанні судового рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції, у зв`язку з чим саме на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997; рішення у справі "Бурдов проти Росії" №59498/00 від 07.05.2002; рішення у справі "Ясіун`єне проти Литви" №41510/98 від 06.03.2003; та рішення по справі "Руйану проти Румунії" №34647/97 від 17.06.2003).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Скаржник у поданій скарзі зазначає, що вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не було доведено до відома Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни та не було направлено на її адресу.

Доказів направлення/отримання стягувачем вищевказаної постанови державним виконавцем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не було доведено до відома Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни та не направлено на її адресу документів виконавчого провадження, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2021 по ВП №65787132.

Згідно Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, передбачено наступне.

Автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім боржників, визначених пунктом 4 цього розділу

Пункт 5 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначає, що відомості про боржників (крім відомостей щодо боржників, визначених у ч. 5 ст. 9 Закону) вносяться до Єдиного реєстру боржників, що є складовою автоматизованої системи.

Доказів внесення відомостей про Денисович С.М. до Єдиного реєстру боржників державним виконавцем суду не надано.

Частина 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Стягувачем не надано доказів того, що державним виконавцем було виявлено кошти боржника, розміщені на банківських рахунках або доказів того, що в заяві стягувача про примусове виконання рішення було зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, що відповідно до ч.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" зумовлює негайне після відкриття виконавчого провадження накладення арешту на кошти боржника.

Отож, суд вважає, що скарга стягувача щодо визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не винесення постанов про накладення арешту на грошові кошти боржника, розміщені на банківських рахунках є необгрунтованою та безпідставною.

Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частинами 1 та 4 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Таким чином, виходячи із положень вищенаведеного закону, для забезпечення можливості виконання рішення суду, необхідним також є накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, належні боржнику.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що у боржника відсутні кошти чи рухоме майно достатні для виконання рішення суду про стягнення коштів, про наявність у боржника нерухомого майна, про повідомлення стягувачем в його заяві про примусове виконання рішення про наявність конкретного нерухомого майна, що належить боржнику.

Відтак, суд вважає, що скарга стягувача щодо визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не винесення постанов про накладення арешту на нерухоме майно є необгрунтованою та безпідставною.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 та 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У зв`язку із викладеним та враховуючи, що державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у строки визначені Законом України "Про виконавче провадження" не направлено стягувачу Янчук М.М. постанови про відкриття виконавчого провадження, а також не внесено боржника до Єдиного реєстру боржників, суд задовольняє скаргу Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни в частині визнання бездіяльності державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, протиправною у частині не направлення Янчук М.М. постанови про відкриття виконавчого провадження, а також не внесення боржника до Єдиного реєстру боржників та відповідно зобов`язує державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, направити на адресу Янчук М.М. постанову про відкриття виконавчого провадження, а також внести боржника до Єдиного реєстру боржників.

Щодо решти вимог стягувача про визнання бездіяльності державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, протиправною у частині не винесення постанов про накладення арешту на грошові кошти боржника, розміщені на банківських рахунках та про накладення арешту на нерухоме майно, належне боржнику, а також зобов`язання державного виконавця винести постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника, розміщені на банківських рахунках, про накладення арешту на нерухоме майно, належне боржнику, суд дійшов висновку про те, що вони є необгрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні скарги за цими вимогами відмовляє.

Суд, розглянувши клопотання скаржника про розподіл судових витрат понесених ФОП Янчук М.М. на професійну правничу допомогу адвоката у Східному апеляційному господарському суді при перегляді ухвали господарського суду Харківської області від 05.08.2021, а також сплачений нею для такого перегляду судовий збір, зазначає наступне.

В силу ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, як визначено ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В силу ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стягувачем надані документи, які свідчать про такі обставини.

16.12.2020 між Янчук Мариною Миколаївною (клієнт) та адвокатом Гриньовим Русланом Олеговичем (адкокат), укладено договір № 02/12-16 про надання правової допомоги (далі по тексту - договір).

Відповідно до розділу 1 договору, адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу, реалізуючи при цьому професійні права, передбачені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до наданих за цим Договором повноважень. Відповідні доручення клієнт надає адвокату особисто. Адвокат самостійно та на власний розсуд визначає обсяг дій, які необхідно вчинити в інтересах клієнта в межах наданих адвокату доручень.

Згідно з розділом 5 договору (з урахуванням додаткової угоди №1 від 25.08.2021), вартість підготовки адвокатом апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.08.2021 по справі №922/3242/20 та участь у судовому засіданні у Східному апеляційному господарському суді по цій справі вартуватиме клієнту 3000 грн (2000 грн за апеляційну скаргу та 1000 грн за судове засідання).

На підтвердження факту надання послуг з правової допомоги 07.10.2021 підписано звіт про виконання договору про надання правової допомоги №02/12-16 від 16.12.2020.

Відповідно до квитанції №02/12-16-2 про сплату гонорару за виконання умов договору про надання правової допомоги від 16.12.2020 №02/12-16, адвокат видає цю квитанцію на підтвердження факту сплати Янчук Мариною Миколаївною адвокату 3000,00 грн гонорару готівкою на виконання умов договору про надання правової допомоги від 16.12.2020 №02/12-16. Адвокат підтверджує, що ним отримано вищевказані грошові кошти у повному обсязі у день складання цієї квитанції.

Також, як вбачається з матеріалів справи, скаржником за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.08.2021 по справі №922/3242/20 було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується квитанцією №34373316 від 08.09.2021.

Згідно з преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" (Закон України № 1404-VIII від 02.06.2016) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У Законі України "Про виконавче провадження" поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v.Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі №6-3172цс15).

Таким чином, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби, підлягають розподілу відповідно до вимог процесуального закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 по справі №918/858/16.

Московським ВДВС у місті Харкові Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) не доведено та не обґрунтовано завищення витрат заявника на правову допомогу з наданням відповідних доказів.

Натомість, стягувачем обґрунтовано та доведено належними та допустимими доказами те, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у цій справі), а також повністю відповідає та не порушує правові позиції із даного питання, котрі викладені Верховним Судом у його постановах від 25.04.2018 у справі № 922/3142/17, від 02.05.2018 у справі № 910/22350/16 та від 11.06.2018 у справі № 923/567/17.

Стаття 344 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи вищезазначене, на Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) покладаються витрати стягувача на правову допомогу в сумі 3000,00 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.08.2021 у розмірі 2270,00 грн, відповідно до цього суд вважає за необхідне заяву Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом скарги на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вх.№17417 від 26.07.2021) задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 58 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 74, 86, 234, 339, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу фізичної особи - підприємця Янчук Марини Миколаївни на бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вх. №17417 від 26.07.2021) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, у частині не направлення Янчук М.М. постанови про відкриття виконавчого провадження, а також не внесення боржника до Єдиного реєстру боржників.

Зобов`язати державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у провадженні якого перебуває ВП № 65787132, направити на адресу Янчук М.М. постанову про відкриття виконавчого провадження, а також внести боржника до Єдиного реєстру боржників.

В іншій частині вимог по скарзі - відмовити.

Заяву Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом скарги на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вх.№17417 від 26.07.2021) - задовольнити.

Судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.08.2021 у розмірі 2270,00 грн, пов`язані з розглядом скарги на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) покласти на Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Стягнути з Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61001, Харківська область, місто Харків, майдан Захисників України, будинок 7/8, 10 поверх, ідентифікаційний код 34952461) на користь Фізичної особи-підприємця Янчук Марини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.08.2021 у розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили 08.11.2021 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу складено (підписано) 08.11.2021.

Суддя І.О. Чистякова

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.