ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Справа № 906/1239/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Мельник О.В.

судді Петухов М.Г.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників сторін:

позивача: Лавриненко К.Л.

відповідача: Семененко В.М. директор

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.21р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог у справі № 906/1239/20 (суддя Шніт А.В., м.Житомир, повний текст складено 12.07.2021 року)

за позовом Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав"

до Приватного підприємства "Он Лайн"

про укладення договору

В С Т А Н О В И В :

Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить вважати укладеним з 10.04.2020 між Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" і Приватним підприємством "Он Лайн" договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення, на умовах, викладених у прохальній частині позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог посилається на використання відповідачем авторського права та суміжних прав телеканалів з порушенням вимог Закону України "Про авторське право та суміжні права" та Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 року позов Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" задоволено частково. Вирішено вважати укладеним з дня набрання чинності рішенням суду між Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" (01021, м.Київ, вул.Шовковична, буд.10 оф.28, ідентифікаційний код 43080257) і Приватним підприємством "Он Лайн" (11500, Житомирська обл., м.Коростень, вул.Кірова, буд. 28, ідентифікаційний код 30549856) договір №08-01/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на умовах позивача.

Відмовлено Громадській спілці "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" у задоволенні вимог в частині викласти договір №08-01/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на запропонованих умовах:

вважати, що Сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до правовідносин, що виникли між Сторонами з 10.04.2020;

щодо обов`язку Провайдера в день укладення цього Договору довідково надати Спілці інформацію щодо найменувань програм організацій мовлення, які ретранслювалися Провайдером станом на 10.04.2020 та інформації про Кількість абонентів за перший квартал 2020 року;

вважати, що Сторони домовились, що строк дії цього Договору встановлюється до 31.12.2025 за умови, що Спілка буде мати статус акредитованої організації колективного управління для сфери використання об`єктів авторського права і суміжних прав шляхом кабельної ретрансляції у встановленому законодавством порядку;

вважати, що Сторони узгодили щомісячні Тарифи за одного Абонента Провайдера з 10 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року в розмірі 0,40 грн, з 01 січня 2021 року до дати укладення договору та набрання ним чинності у 2021 році у розмірі 0,90 грн, з 11 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 1,50 грн, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 2,00 грн, з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 2,50 грн, з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 3,00 грн.

Не погоджуючись частково з ухваленим рішенням, Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 року у справі №906/1239/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, скасувати. Прийняти нове рішення про повне задоволення позовних вимог Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних прав і музичних прав» - з 10 квітня 2020 року вважати укладеним між Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (ідентифікаційний код 43080257) і Приватним підприємством «Он Лайн» (ідентифікаційний номер 30549856) договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення, на умовах прохальної частини позовної заяви.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції фактично нівелював необхідність захисту тих прав, які виникли у позивача до моменту набрання законної сили рішенням суду, і врегулював правовідносини між позивачем та відповідачем лише на майбутнє, хоча виникли такі правовідносини раніше.

Скаржник звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що судом першої інстанції при частковій відмові у задоволенні позову не враховано правові позиції Верховного Суду у справах №908/1349/19 та №910/2793/17 щодо застосування положень статей 187 ГК України та ст.631 ЦК України.

Не врахування вказаних правових норм на думку скаржника також вплинуло на висновок суду першої інстанції щодо відмови задоволення позовних вимог в частині строку договору №08-01/09/20. Строк дії такого договору повинен відповідати періоду використання відповідачем об`єктів авторського права і суміжних прав, під час якого застосовувався відповідний тариф, тобто починаючи з 10.04.2020 року.

Скаржник також зазначає, що суд першої інстанції відхилив умову договору, визначену п. 3.1.2. проекту договору, виключно як похідний наслідок зміни судом моменту, з якого договір вважається укладеним, то така умова повинна бути включена до спірного договору.

Щодо визнання судом першої інстанції безпідставною вимогу позивача про укладення договору на строк до 31.12.2025 року, скаржник зазначає, що позивач неодноразово вказав, що цей договір є чинним лише, якщо позивач є носієм повноважень акредитованої організації колективного управління. Тому жодних суперечностей тут не може бути. Якщо повноваження позивача припиняться 10.09.2022 року, як про це говорить суд першої інстанції, то на умовах, запропонованих позивачем, припиниться і дія договору.

Водночас позивач вважає, що суд першої інстанції надмірно формалізував чинність повноважень позивача як акредитованої організації. Очевидно, що строк повноважень позивача може бути припиненим достроково, тобто до 10.09.2022 року, або навпаки продовжений понад цю дату. Критичне значення має саме факт наявності певних повноважень, а не чинність документів, якими такі повноваження засвідчуються.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.21р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог у справі № 906/1239/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 18 серпня 2021 року.

09 серпня 2021 року від Приватного підприємства "Он Лайн" надійшов відзив якому просить суд апеляційну скаргу Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 року у справі №906/1239/20 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області по справі №906/1239/20 від 01.07.2021 року без змін.

В судовому засіданні 18.08.2021 року адвокат позивача підтримала вимоги апеляційної скарги та надала відповідні пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.08.2021 року заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги та надав суду відповідні пояснення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 29 вересня 2021 р. об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №6.

Представник відповідача 29.09.2021 року у зв`язку з технічними проблемами з його сторони не вийшов на відеоконференцзв`язок з судом. Поряд з цим, секретарем судового засідання у телефонному режимі представнику відповідача звернуто увагу на те, що відповідно до частини п`ятої статті 197 ГПК України, пункту 5 розділу І Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Заслухавши представника позивача в судовому засіданні 29.09.2021 року у суду виникла необхідність відкласти розгляд апеляційної скарги позивача на іншу дату.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено на 03 листопада 2021 року.

В судовому засіданні 03.11.2021 року адвокат позивача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 року у справі № 906/1239/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, скасувати. Прийняти нове рішення про повне задоволення позовних вимог Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних прав і музичних прав» - з 10 квітня 2020 року вважати укладеним між Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (ідентифікаційний код 43080257) і Приватним підприємством «Он Лайн» (ідентифікаційний номер 30549856) договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення, на умовах прохальної частини позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.11.2021 року заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 року у справі №906/1239/20 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області по справі №906/1239/20 від 01.07.2021 року без змін..

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення адвоката Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" та представника Приватного підприємства "Он Лайн" в судовому засіданні 18.08.2021, 29.09.2021, 03.11.2021 обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.21р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог у справі №906/1239/20 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав», м. Київ є акредитованою організацією у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їх власних програм (передач) мовлення, що підтверджується наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 10.09.2019 р. №14 (а.с. 21-22 т.1).

18 травня 2017 року Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято рішення №765 про надання Приватному підприємству «Он Лайн», м. Коростень, Житомирської області, ліцензії провайдера програмної послуги строком на 10 років (а.с. 57-58 т.1).

Приватне підприємство «Он Лайн» є юридичною особою, яка відповідно до ліцензії Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення НР №00583-п від 12.06.2017 зі строком дії до 12.06.2027, здійснює на території м.Коростеня Житомирської області діяльність провайдера програмної послуги (а.с.124-126, т.1).

Зазначена ліцензія містить наступну інформацію:

1) територія розташування (прийому) багатоканальної телемережі м. Коростень, Житомирської області;

2) загальна кількість програм програмної послуги 82, із них вітчизняних програм 70;

3) технологія розповсюдження програм аналогова, цифрова, IPTV.

Факт кабельної ретрансляції відповідачем об`єктів авторського права й суміжних прав засвідчується даними веб-сайту відповідача, де зазначено назву відповідача, контактну адресу, що співпадає з місцезнаходженням відповідача, а також пакети телеканалів, програми та інші об`єкти авторського й суміжних прав в яких ретранслюються Відповідачем і пропонуються споживачам, серед яких є «Універсальний пакет», в межах якого ретранслюються зарубіжні телепрограми та інші об`єкти авторського й суміжних прав. Зокрема, йдеться й про такі зарубіжні телеканали як «Viasat History», «Viasat Explore», «Fashion TV», «Белорусь 24», «TV 1000 East», «CNLTV» та інші (а.с.23-31 т.1).

З 10 березня 2020 р. по 09 квітня 2020 р. Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав», м. Київ та представниками провайдерів програмної послуги, а також їхніх об`єднань було проведено переговори щодо встановлення остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення. В ході переговорів сторони дійшли згоди щодо остаточних тарифів винагороди і 09-10 квітня 2020 року було складено й підписано Протокол щодо остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення. Цей Протокол також розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у розділі «Ставки (тарифи) винагороди за використання об`єктів авторського права і суміжних прав» за адресою: https://www.me.gоv.uа/Fіlеs/GetFile?Lang=uk-UA&filed=26282а24-е349-415Ь-а1d5-bfbf50d2f591 (а.с. 46-50 т.1).

Водночас на перемовах вирішено, що зобов`язання з нарахування винагороди на користь Громадської спілки Коаліція аудіовізуальних і музичних прав, м. Київ виникають з 10.04.2020 р. відповідно до укладеного договору.

01 вересня 2020 року позивач в порядку статті 181 Господарського кодексу України надіслав на адресу відповідача цінний лист з пропозицією укласти Договір № 08-01/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення та два примірники проекту зазначеного договору, скріплених печаткою позивача підписаних його генеральним директором (а.с. 32-43 т.1).

Водночас відповідачем зазначена пропозиція була проігнорована, що зумовило звернення Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав", м. Київ до Господарського суду Житомирської області з позовом про з 10 квітня 2020 року вважати укладеним договір №08-10/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з апеляційної скарги Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" оскаржує рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.21р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині викласти Договір № 08-01/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на запропонованих умовах:

вважати, що Сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до правовідносин, що виникли між Сторонами з 10.04.2020;

щодо обов`язку Провайдера в день укладення цього Договору довідково надати Спілці інформацію щодо найменувань програм організацій мовлення, які ретранслювалися Провайдером станом на 10.04.2020 та інформації про Кількість абонентів за перший квартал 2020 року;

вважати, що Сторони домовились, що строк дії цього Договору встановлюється до 31.12.2025 за умови, що Спілка буде мати статус акредитованої організації колективного управління для сфери використання об`єктів авторського права і суміжних прав шляхом кабельної ретрансляції у встановленому законодавством порядку;

вважати, що Сторони узгодили щомісячні Тарифи за одного Абонента Провайдера з 10 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року в розмірі 0,40грн, з 01 січня 2021 року до дати укладення договору та набрання ним чинності у 2021 році у розмірі 0,90грн, з 11 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 1,50грн, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 2,00грн, з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 2,50грн, з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 3,00грн.

В решті рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.21р. у справі №906/1239/20 позивачем не оскаржується.

Отже, рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.21р. у справі №906/1239/20, з урахуванням вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України переглядається лише в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви причиною спору у даній справі стало питання про наявність чи відсутність підстав для укладення договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення в редакції позивача.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Зазначений в частині другій статті 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У разі невизнання стороною договору, укладення якого є обов`язком в силу вимог закону, права іншої сторони на укладення такого договору підлягають захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

Так, у даній справі Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав", м. Київ обґрунтовує позовні вимоги порушенням своїх законних прав та інтересів як суб`єкта суміжних прав у зв`язку з відмовою відповідача щодо укладання договору з акредитованою організацією колективного управління (Спілкою) у відповідній сфері - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

Правовідносини з укладання господарських договорів у примусовому порядку за рішенням суду регулюється статтею 187 ГК України та статтею 648 ЦК України.

Стаття 187 ГК України встановлює, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до частин третьої, четвертої, сьомої статті 179 ГК України укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з тим, що Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав", м. Київ як акредитована організація колективного управління у сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення здійснює колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організації колективного управління (крім випадків, коли відповідні права вилучені правовласником з колективного управління в порядку, встановленому цим Законом), а тому у відповідача в силу вимог частини третьої статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" існує прямий обов`язок укласти з позивачем договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Правові та організаційні засади колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні визначені Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції, зокрема: укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Частиною третьою статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" встановлено, що користувачі зобов`язані до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про авторське право і суміжні права" укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства, користувачі зобов`язані укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року у справі №906/1205/20.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є акредитованою організацією у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення. Водночас відповідач відповідно до ліцензії Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 12.06.2017 №НР №00583-п є суб`єктом господарювання, який здійснює діяльність провайдера програмної послуги на території міста Коростень Житомирської області діяльність провайдера програмної послуги (Строк дії ліцензії з 12.06.2017 до 12.06.2027 включно).

Відповідно до вимог чинного законодавства провайдери програмної послуги, які здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм та передач у багатоканальних телемережах відповідно до переліку телерадіопрограм та передач, які передбачено надавати у складі програмної послуги на підставі ліцензії та відповідного дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (творів, виконань, фонограм, відеограм, зокрема таких, що містяться в таких передачах (програмах) організацій мовлення), а використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється на підставі відповідного договору, який укладається між провайдером програмної послуги (користувачем у розумінні Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав") та організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами у відповідній сфері. Укладання такого договору є обов`язковим у силу вимог чинного законодавства.

За таких обставин, враховуючи наявність відповідної ліцензії на діяльність провайдера програмної послуги на території міста Коростень Житомирської області у Приватного підприємства "Он Лайн" та наявність акредитації у Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" в сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в силу чинного законодавства укладення договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організації мовлення між Приватним підприємством "Он Лайн" та Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" є обов`язковим.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: - вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; - примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; - типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Під час розгляду даної апеляційної скарги судова колегія також звертається до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2018 у справі №61/341, постановах Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №905/514/19, від 24.10.2019 у справі №46/406, від 08.10.2019 у справі №908/203/19.

Відповідно до частин першої-третьої статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (частина друга статті 181 ГК України).

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Відповідно до частини четвертої статті 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Судова колегія звертає увагу на те, що договір повинен бути розроблений та відповідати договору, який затверджується компетентним органом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що примірний чи типовий договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення, відповідними органами не розроблений, у зв`язку з чим суд першої інстанції під час вирішення спору у цій справі та дослідження умов спірного правочину обґрунтовано виходив та враховував загальні правила цивільного законодавства. Поряд з тим, судом першої інстанції встановлено, що проект договору запропонований позивачем містить всі необхідні (істотні) умови. а ціна договору у запропонованій позивачем редакції, відповідає остаточним тарифам і є обов`язковою для відповідача, як користувача об`єктами авторського та суміжних прав за відповідною категорією.

Відповідно до частини сьомої статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Звертаючись з позовом позивач просив суд вважати укладеним договір з моменту набрання чинності остаточних тарифів, тобто з 10.04.2020 (пункт 5.1 проекту договору).

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги зазначив про неможливість укладення спірного договору з 10.04.2020 та про неможливість укладення договору в редакції позивача, оскільки умови договору (пункт 3.1.2 - зобов`язання провайдера надати інформацію найменувань програм організації мовлення, які ним ретранслюються станом на 10.04.2020 та інформації про кількість абонентів за перший квартал 2020 року), визначають для відповідача зобов`язання, які не існували раніше, а саме, до дати набрання чинності рішенням суду про визнання договору укладеним. За висновками суду, умови щодо розповсюдження дії договору на правовідносини сторін, які виникли до його укладення, можуть бути передбачені лише за волевиявленням сторін договору.

Відповідно до статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог, днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №905/889/16 та від 19.06.2019 у справі №915/802/18.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини щодо укладення договору виникли між сторонами у справі у вересні 2020 року, зокрема проект спірного договору було надіслано позивачем відповідачу 01.09.2020, а з позовом у даній справі до господарського суду позивач звернувся в жовтні 2020 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що днем укладення договору №08-01/09/20 вважається день набрання чинності рішенням суду першої інстанції у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №906/1205/20.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незастосування судом першої інстанції положень частини третьої статті 631 ЦК України та викладення умов пункту 3.1.2 договору в редакції позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи з положень частини третьої статті 631 ЦК України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Колегія суддів зазначає, що принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на можливість застосування зворотної дії умов договору, яка обумовлена положеннями: ч. 3 ст. 631 ЦК України, коли сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення та ч. 2 ст. 187 ГК України, згідно якої день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із позовом та апеляційною скаргою Громадська спілка не доводить жодними доказами та не обґрунтовує існування правовідносин між нею та відповідачем з 10.04.2020 тобто з дати затвердження тарифів. При цьому, лише 01.09.2020 позивач направив пропозицію відповідачу укласти договір.

Позивач наголошує на необхідності укласти договір на підставі рішення суду ретроспективно з 10.04.2020 на підставі ч. 3 ст. 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", оскільки користувачі зобов`язані до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про авторське право і суміжні права", укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами правовласників у відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що Закон "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" прийнято 15.05.2018, він набрав чинності 22.07.2018. при цьому, ліцензію провайдера програмної послуги підприємство отримало ще 12.06.2017, тобто до прийняття вказаного закону і до виникнення обставин, передбачених ч. 3 ст. 20 Закону, тому не міг до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав укласти договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав з організацією колективного управління, якою є позивач.

Поряд з цим, апелянт також наголошує, що єдиною умовою правомірного використання об`єкта права інтелектуальної власності є отримання дозволу на таке використання, що відбувається шляхом укладення ліцензійного договору та виплати відповідної винагороди. Строк дії такого договору повинен відповідати періоду використання відповідачем об`єктів авторського права і суміжних прав, під час якого застосовувався відповідний тариф, тобто починаючи з 10.04.2020.

Однак, колегії суддів відзначає, що оскільки Громадська спілка вважає, що протягом певного часу відповідач неправомірно використовувало об`єкти прав інтелектуальної власності вона вправі вимагати компенсацію за таке використання.

Отже, враховуючи, що договірні правовідносини між сторонами виникають лише з дати набрання законної сили рішенням суду, суд першої інстанції правомірно визнав безпідставними визначені пунктом 3.1.2 умови проекту договору про обов`язок провайдера надавати Громадській спілці інформації щодо найменувань програм організації мовлення, які ретранслюються ним станом на 10.04. 2020 та інформацію про кількість абонентів за перший квартал 2020 року.

Колегія суддів зазначає про те, що у переддоговірному спорі, який виник щодо договору, укладання якого є обов`язковим в силу закону, фактично судовим рішенням утверджуються права та обов`язки для сторін цього договору зміст яких є обов`язковим в силу вимог закону або такі, що погоджені сторонами.

Відтак, оскільки такого погодження сторонами на попередній період судами першої та апеляційної інстанції не встановлено, то відповідно, у суду відсутні підстави застосовувати умови договору до правовідносин, що виникли між сторонами з 01.04.2020.

Враховуючи те, що предметом розгляду даної справи є переддоговірний спір, то відповідно, і договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, то днем укладення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №906/1205/20.

Крім того, позивач вважає, що в контексті даної справи суд першої інстанції необґрунтовано поставив у залежність ефективність судового захисту від тривалості судового процесу. А чим довше триває судовий спір - тим менший обсяг прав позивача може бути поновлено.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що використовуючи своє процесуальне право на оскарження рішення суду першої інстанції позивач фактично сам відтерміновує дату набрання рішенням суду першої інстанції законної сили і відповідно - чинності договором.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 зі справи №908/1349/19, з огляду на те, що висновки у справі №908/1349/19 та у справі, що розглядається, зроблені з урахуванням різних установлених фактичних обставин справи та з огляду на відмінність правового регулювання. Зокрема, у справі №908/1349/19 висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на обов`язку відповідача укласти договір на постачання теплової енергії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №906/1205/20.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправильного застосування судами положень частини першої, другої статті 212 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з проектом договору запропонованого позивачем, зокрема у розділі 5 "Строк дії та зміни умов Договору", позивачем викладено пункт 5.2 договору у такій редакції: "Сторони домовились, що строк дії цього Договору встановлюється до 31.12.2025 року за умови, що Спілка буде мати статус акредитованої організації колективного управління для сфери використання об`єктів авторського права і суміжних прав шляхом кабельної ретрансляції у встановленому законодавством порядку".

Оскаржуючи рішення в цій частині, апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив принцип процесуальної економії та ефективності господарського судочинства, створив передумови для аналогічного спору вже у 2022 році щодо укладення такого ж договору на новий строк.

Однак, враховуючи те, що згідно з даними Реєстру організацій колективного управління акредитація надана позивачу 10.09.2019 строком на 3 роки та виходячи із того, що 10.09.2022 у позивача закінчуються повноваження організації у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського і (або) суміжних прав (крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір не може бути чинним з дати закінчення у позивача статусу акредитованої організації.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Як встановлено судом, і ця обставина визнається сторонами спору, строк дії договору про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав. Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" або будь-яким іншим законом не визначений.

Отже, з урахуванням положень частини першої статті 13 ЦК України згідно з якою цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що строк дії договору має бути визначений з урахуванням строку акредитації позивача, тобто в межах повноважень Спілки визначених Законом та має бути встановлений до 10.09.2022, оскільки вчинення будь-яких дій пов`язаних з управлінням у сфері використання об`єктів авторського права і суміжних прав, шляхом кабельної ретрансляції, поза межами строку акредитації позивача неможливе.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає про безпідставність посилання скаржника щодо незастосування судами положень статті 212 ЦК України з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). В силу частини другої статті 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

Аналіз положень частини першої статті 212 ЦК України свідчить, що укладаючи умовний правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність. Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні. Водночас з аналізу частини другої статті 212 ЦК України слідує, що за таким правочином права та обов`язки настають при його вчиненні і існують до настання скасувальної обставини, яка характеризується такими ознаками: настання обставин повинно бути об`єктивно можливим; воно не повинно бути неминучим; сторони не повинні знати, настане така обставина чи ні; обставина може настати у майбутньому.

Пунктом 5.2 договору в редакції позивача, визначено умову про те, що строк дії цього встановлюється до 31.12.2025 року, за умови, що Спілка буде мати статус акредитованої організації колективного управління для сфери використання об`єктів авторського права і суміжних прав шляхом кабельної ретрансляції у встановленому законодавством порядку.

Втім, положення вказаного пункту договору в редакції позивача свідчать про те, що такі умови не є ні відкладальною ні скасувальною обставиною у розумінні статті 212 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог у частині викладення Договору № 08-01/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на запропонованих умовах, зокрема: «вважати, що Сторони узгодили щомісячні Тарифи за одного Абонента Провайдера з 10 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року в розмірі 0,40грн, з 01 січня 2021 року до дати укладення договору та набрання ним чинності у 2021 році у розмірі 0,90грн, з 11 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 1,50грн, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 2,00грн, з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 2,50грн, з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 3,00грн.», оскільки вказані тарифи зазначені у Додатку №3 до договору №08-10/09/20, який фактично визначає ціну договору у 2020-2025 роках.

З врахуванням вищевикладеного, що договір є укладеним та набуває чинності з дня набрання чинності рішенням суду та припиняє свою дію 10.09.2022, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про викладення додатку №3 до договору в частині визначення тарифів у такій редакції:

«Період Щомісячний Тариф, грн

за одного Абонента

з «___» ________ 2021 року по 31 грудня 2021 року 0,90

з 01 січня 2022 року по 10 вересня 2022 року 1,50»

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.21р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог у справі №906/1239/20 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта - Громадську спілку "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 01.07.21р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог у справі №906/1239/20 без змін.

2. Справу №906/1239/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "04" листопада 2021 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.