ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 справа № 914/831/21

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЗВФ, м.Львів

до відповідача: Виконавчий комітет Львівської міської ради, м.Львів

третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю Будімпекс-2000, м.Львів

третя особа-2: Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, м. Львів

про: визнання незаконним та скасування в цілому рішення №753 від 09.08.2019 Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ

Суддя У.І. Ділай

Секретар М.В.Пукач

За участі представників:

Від позивача: Т.М.Колянковський - адвокат

Від відповідача: О.О.Шагай представник

Від третьої особи-1: Ю.І.Анохін адвокат, Н.С.Бойко керівник

Від третьої особи-2: О.О.Шагай представник

Вільний слухач: А.Г.Кучмар

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЗВФ до відповідача: Виконавчий комітет Львівської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Будімпекс-2000 про визнання незаконним та скасування в цілому рішення №753 від 09.08.2019 Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021, справу №914/831/21 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 07.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.05.2021.

Ухвалою від 06.05.2021 підготовче засідання відкладено на 25.05.2021.

Ухвалою від 25.05.2021 продовжено строку розгляду підготовчого провадження та підготовче засідання відкладено на 08.06.2021.

Ухвалою від 08.06.2021 підготовче засідання відкладено на 24.06.2021 та залучено до у часті у справі третьою особою-2 Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради.

Ухвалою від 24.06.2021 підготовче засідання відкладено на 07.07.2021.

Ухвалою від 07.07.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.07.2021.

20.07.2021 відповідач подав копію передпроектні роботи відновлення будівлі теплового контрольного пункту під літ.1-Д1 по вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів) в м.Львові.

У судовому засіданні від 22.07.2021 оголошено перерву до 10.09.2021.

Ухвалою від 10.09.2021 розгляд справи відкладено на 30.09.2021.

У судовому засіданні від 30.09.2021 оголошено перерву до 05.10.2021.

Ухвалою від 05.10.2021 розгляд справи відкладено на 11.10.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 11.10.2021 підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

У судовому засіданні 11.10.2021 представник відповідача та треті особи -1,2 проти задоволення позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні.

У процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Відповідно до Витягу з ДРРП № 128389296 від 21.06.2018 та технічного паспорту ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 08.11.2017 позивач є власником об`єкта нерухомого майна теплового контрольного пункту літ. « 1Д-1» у м. Львові по вул. Зеленій, 149.

Керуючись Рішенням ЛМР № 481 від 02.06.2017 «Про затвердження Порядку надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію (реставрацію) житлових та нежитлових приміщень без зміни зовнішньої конфігурації будівлі (споруди), влаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення» та Інформаційною карткою про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію (реставрацію) житлових та нежитлових приміщень без зміни зовнішньої конфігурації будівлі (споруди), влаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, з огляду на наявність руйнувань окремих конструкцій теплового контрольного пункту та відновлення його функціонування, 28.12.2018 позивач звернувся до Управління архітектури та урбаністики ЛМР про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зелена, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів).

Внаслідок цього позивачу було видано дозвільний документ, а саме: наказ начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ.« 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)». На підставі такого дозвільного документа позивачем було здійснено розробку проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул.Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів), який пройшов державну експертизу, що вбачається із експертного звіту № 14-1274-19. А згодом у відповідності до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» позивачем було подано Повідомлення про початок будівельних робіт по об`єкту будівництва «Відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)», зареєстрована у ЦНАП 06.08.2019. Позивачем було отримано технічні умови № ТУ- Вд 153-19 від 10.04.2019 на приєднання об`єкту «Відновлення будівлі теплового - контрольного пункту під літ. « 1Д-1» до централізованих систем водопостачання та водовідведення м. Львова. Позивачем отримано Технічні умови на теплопостачання адміністративного корпусу № Б-5 по вул. Зеленій 149 у м. Львові, якими передбачено відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1-Д1» для здійснення теплопостачання адміністративного корпусу № Б-5.

06.08.2019 позивач подав через ЦНАП Повідомлення про початок будівельних робіт по об`єкту будівництва «Відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)».

09.08.2019 виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №2019-АПВ». Відповідно до вказаного рішення Управлінню архітектури та урбаністики департаменту містобудування доручено повідомити Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та Сихівську районну адміністрацію про скасування наказу начальника управління архітектури урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ.

ТОВ «ЛЗФВ» отримало від Інспекції ДАБК у м. Львові лист від 13.08.2019, в якому зазначено про повернення вищенаведеного Повідомлення по початок виконання будівельних робіт, що в даний час унеможливлює вчинення будь-яких дій по відновленню будівлі теплового-контрольного пункту.

У відповіді на адвокатський запит адвоката Т.М.Колянковського щодо скасування свого наказу Управління архітектури та урбаністики повідомило, що підстави та обґрунтування прийняття відповідачем оскаржуваного Рішення наведені в преамбулі самого Рішення (Закони «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про регулювання містобудівної діяльності»), а також зазначено про неправдиво подану інформацію про будівлю теплового пункту літ. « 1Д-1».

Як зазначив позивач з огляду на рівень руйнувань стін теплового контрольного пункту, з метою збереження інших його конструктивних елементів, місце розташування пункту було засипано землею до моменту початку відновлювальних робіт.

Позивач заперечив проти покликань відповідача про "відсутність" спірної будівлі, про що зазначено в протоколі № 1 виїзного комісійного обстеження від 05.03.2018 та протоколі виїзду робочої групи за адресою вул. Зелена, 149 від 03.02.2020, а також акті обстеження земельної ділянки на вул. Зелена, 149 (корпус 4) у м. Львові № 62/3 від 22 липня 2020 року. За твердженням позивача такої форми та способу визначення наявності будівель та споруд законодавством не передбачено, як і не визначено повноважень для такого роду "комісій" взагалі. Акти таких комісій не мають жодної правовстановлюючої чи правоспростовуючої сили, уповноваженими представниками від ТОВ «ЛЗФВ» не погоджувалися і по суті є односторонніми документами, створеними в непередбаченому порядку. На думку позивача, поверхневий аналіз представлених актів та протоколів свідчить, що учасники цих комісій здійснювали поверховий огляд певних площ без проведення належних вишуковувань територій. Тільки після проведення належних вишуковувальних робіт з боку ТОВ «Геол-тех» об`єктивно було встановлено розташування та елементи теплового-контрольного пункту, що власне і спростовує так звані висновки представлених відповідачем документів.

Позивач вважає, що скасуванням дозвільного документа - наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)» відповідач порушив вимоги законодавства та права позивача, оскільки виконком не навів жодних доводів та доказів в обґрунтування недостовірності поданої інформації. Позивач зазначає, що він вчинив дії на виконання отриманого акта органу (отримав техумови, розробив проект у сертифікованого архітектора, отримав позитивний висновок експертизи щодо проекту тощо), а тому такий акт органу є виконаним.

На думку ТзОВ «ЛЗФВ» надання Управлінням позивачу як зацікавленій особі АПВ на відновлення конструкцій теплового контрольного пункту є формою реалізації виконкомом ЛМР через підпорядковане йому Управління своїх публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства. Відтак, такі АП за своєю правовою природою, є індивідуальним актом, дія якого вичерпана фактом його розробки на підставі робочого проекту, проходження його експертизи та затвердження такої проектної документації замовником. АПВ можуть бути скасовані у зв`язку з їх невідповідністю містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, проте таке скасування може бути наслідком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду.

Щодо покликань третьої особи на матеріали технічної інвентаризації 2007 року будівель та споруд заводу ферзерних верстатів та на певне місце розташування належної позивачу будівлі теплового контрольного пункту 1Д-1 відповідач зазначив, що такі не можуть слугувати основою для визначення місця розташування цієї будівлі, оскільки у відповідь на звернення ТзДВ «ЛЗФВ» від 12.11.2019 ОКП БТІ та ЕО надано довідку № 5458 від 18.11.2019, що зведений акт від 19.03.2007 та план-схема від 12.03.2007 складені лише на ті будівлі, на які було замовлення, а також що всі будівлі та споруди на план-схемі зазначено схематично, а не точно по відношенню одна до одної та прилеглих вулиць.

Щодо твердження представника третьої особи 2 про те, що станом на дату відчуження на користь третьої особи 1 ТОВ «Будімпекс -2000» нерухомого майна будівля теплового контрольного пункту не існувала позивач повідомив, що у відповідь на адвокатський запит своїм листом УЗР ДМ ЛМР від 27.12.2019 надало копію технічної документації на земельну ділянку ТОВ «Будімпекс 2000», виготовленої ТОВ «Картограф» у 2000 році, у складі якої наявний документ - План земельної ділянки, що передається разом із спорудами згідно акту купівлі-продажу. В даному документі чітко позначене місце розташування кам`яної нежитлової будівлі на ділянці поруч з головним адмінкорпусом заводу. Відтак, виконавчі органи ЛМР достовірно знали про наявність будівлі ТПК на 1999-2002 роки щонайменше.

Згідно із поясненнями позивача було здійснено вишуковування щодо будівлі теплового контрольного пункту. За наслідками такого вишуковування було відкопано бетонну будівлю з чотирма люками та залишками цегляного фундаменту. Внаслідок цього, після аналізу історичних документів Львівського заводу фрезерних верстатів (паспортизація ділянки заводу, генерального плану зі схемою зовнішного та охоронного освітлення з експлікацією будівель та споруд, план заводу по закріпленні територій, план траси зовнішньої теплової сітки та і промпроводки та ін.) в співвідношенні з віднайденими елементами будівель та споруд встановлено, що це є будівля теплового контрольного пункту, який розташований в тому місці, про який зазначав позивач.

Спір виник внаслідок того, що позивач проти скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ. Разом з тим, позивач вважає, що відсутні підстави та докази, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки ТОВ «Будімпекс-2000», оскільки ухвала № 5969 від 21.11.2019 лише засвідчує надання згоди третій особі на розробку проекту землеустрою, але аж ніяк про надання в користування такої ділянки.

Відповідач заперечив проти позову з огляду на таке.

Львівська міська рада ухвалами від 31.01.2002 №1449 «Про користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Будімпекс-2000» земельними ділянками на вул. Зеленій, 149», від 26.02.2004 №1118 «Про користування ПНВП «Резон» земельною ділянкою на вул. Зеленій, 149-д у м. Львові», від 01.07.2004 №1598 «Про користування ТзОВ «Компанія ВЕЕМ-Металавтопром» земельною ділянкою на вул.Зеленій, 149-г у м. Львові», від 28.04.2005 №2263 «Про користування ТзОВ «БУДІВЕЛЬНИК» земельною ділянкою на вул. Зеленій, 149 у м. Львові», від 16.03.2006 №3542 «Про затвердження ТзОВ «Варіант-Глобус» проекту відведення земельної ділянки на вул. Зеленій, 149 у Львові» вилучила за згодою з користування відкритого акціонерного товариства «Львівський завод фрезерних верстатів» земельні ділянки на вул. Зеленій, 149 площами 0,4260га, 0,2638га, 0,2918га, 0,6367га і 0,747га відповідно, зарахувала до земель міста і передала в користування вказаним в ухвалах юридичним особам.

Водночас відповідач повідомив, що з часу купівлі будівель ТзОВ «Будімпекс-2000» за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 149 корпус 4, на спірній земельній ділянці, були відсутні будь-які споруди чи будівлі, що належали б Позивачу чи іншим особам.

За повідомленням відповідача рішень суду щодо заборони вчинення дій по земельній ділянці товариству з обмеженою відповідальністю «Будімпекс-2000» не приймалося.

Як зазначив відповідач, на сьогодні земельна ділянка на вул. Зеленій, 149 не оформлена за ТзОВ «Львівський завод фрезерних верстатів» і договір оренди землі відсутній, позивач не сплачує орендну плату за землю.

Начальником управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради був прийнятий наказ від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)».

Виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ», яким скасовано наказ начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту підліт. « 1Д-1» на вул.Зеленій, 149 (без змін ТЕП та геометричних розмірів) та доручено управлінню архітектури та урбаністики департаменту містобудування повідомити Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та Сихівську районну адміністрацію про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ.

Згідно з протоколом № 1 виїзного комісійного обстеження робочою групою, утвореною розпорядженням міського голови від 05.03.2018 № 66, для розгляду проблемних питань підготовки ДПТ у районі вулиць Зеленої, М. Пимоненка, Д. Січинського у м. Львові, робочою групою при обстеженні встановлено, що:

-споруда теплопункту, позначена позицією 73 на опорному плані ДПТ, відсутня.

-споруда газорозподільного пункту, який використовувався для виробничих потреб ливарного цеху, позначена позицією 78 на опорному плані ДПТ, відсутня.

-споруда кузні, позначена позицією 36.3 на плані ДПТ, відсутня.

Далі робочою групою обстежено існуючу будівлю, позначену позицією 65 на опорному плані ДПТ. Також обстежено існуючі рампу з навісом та споруди вантажно-розвантажувального вузла з розібраними залізничними коліями (у зв`язку з будівництвом житлового кварталу на вулиці Дж.Вашингтона та формуванням транспортної інфраструктури), будівлі заправки, позначені позиціями 66, 67, 64 відповідно на опорному плані ДПТ. Також робочою групою обстежено місце, позначене на опорному плані ДПТ позицією 45.2,- відстійник оборотного циклу (підземний), та встановлено відсутність цього об`єкту. Завершуючи виїзне засідання, робочою групою обстежено існуючу інженерну споруду, позначену позицією 55 на опорному плані ДПТ.

Відповідно до проведеного виїзного комісійного обстеження, робоча група вирішила: звернути увагу суб`єктів господарської діяльності в межах території розроблення ДПТ, які не мають діючих договорів оренди земельних ділянок, чи ін. документів, які посвідчують право власності, або користування земельними ділянками, на необхідність подання документів в Львівську міську раду для оформлення землекористування згідно із законодавством.

22.07.2020 Відділом самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м.Львові департаменту містобудування Львівської міської ради було проведено обстеження земельної ділянки на вул. Зелена, 149 (корпус 4) у м.Львові, де під час обстеження земельної ділянки площею 0,3832 га теплового контрольного пункту « 1Д-1» та інженерно-побутового корпусу Б-4,5 не виявлено.

Відповідач звернув увагу, що наказ начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради є таким, що не відповідає правовим актам, оскільки прийнятий з перевищенням наданих йому повноважень. У даному випадку, повинні були видаватись містобудівні умови та обмеження, а не архітектурно-планувальні вимоги.

Відповідач не погодився із позицією позивача, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. За твердженням позивача оскаржуваними рішеннями виконавчим комітетом було скасовано не свої попередні рішення, а рішення посадової особи, яка є підпорядкованою виконавчому комітету. При цьому, так званий акт одноразового застосування не вичерпав свою дію, оскільки на момент його скасування не був фактично виконаним.

Водночас відповідач зазначив, що при скасуванні наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» виконавчий комітет діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також у відповідності до ухвали Львівської міської ради від 14.07.2016 № 777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради».

Третя особа-1 заперечила проти позовних вимог, зазначивши таке.

30 листопада 1999 року ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» продало ТзОВ «Будімпекс-2000» частину будівель колишнього Львівського заводу фрезерних верстатів за адресою м. Львів, вуя. Зелена, 149 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу І.С.Окіс.

27 грудня 1999 року вказані будівлі були передані Товариству за актами приймання-передачі. Разом з цими актами, продавцем було також погоджено план земельної ділянки, що передається ТзОВ «Будімпекс-2000» для обслуговування придбаних будівель, 28 грудня 1999 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки було здійснена реєстрація права власності Товариства на придбані будівлі.

22 травня 2000 року розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №554 придбаним будівлям було присвоєно будинковий номер - м. Львів, вул. Зелена, 149, корпус №4.

20 січня 2000 року ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» звернулось до Управління земельних ресурсів м. Львова з клопотанням про вилучення спірної земельної ділянки площею 0,3148 га на користь ТзОВ «Будімпекс-2000» для обслуговування придбаних будівель.

31 січня 2002 року ухвалою Львівської міської ради №1449 спірну земельну ділянку було вилучено з користування ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» та зараховано до земель міста, а також погоджено Товариству технічну документацію на землевідведення.

У березні 2007 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки здійснювались роботи по технічній інвентаризації об`єктів нерухомого майна ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» за адресою м. Львів, вул. Зелена,149, про що було складено інвентаризаційну справу. Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд, що є складовою цієї інвентаризаційної справи, станом на 19.03.2007 серед переліку об`єктів нерухомого майна, належних ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» під порядковим №6 та літ. « 1Д-1» значиться Тепловий контрольний пункт. На план-схемі, що є складовою цієї інвентаризаційної справи, місце розташування вказаного об`єкту нерухомого майна позначено у верхньому лівому куті відносно «Головного виробничого корпусу», позначеного підліт. « 1Г-1». За місцем розташування спірної земельної ділянки будь-які об`єкти нерухомого майна - відсутні.

У 2008 році на замовлення ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» Державним інститутом проектування міст «Містопроект» було розроблене містобудівне обґрунтування визначення параметрів та умов використання території Львівського заводу фрезерних верстатів по вул. Зеленій у м. Львові (Об`єкт №9433-2007). Відповідно до Схеми генплану території М1:2000 2007 рік цього містобудівного обґрунтування спірна земельна ділянка не відносилась до меж території ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів», а відносилась до ділянок окремих користувачів (ТзОВ «Будімпекс-2000»). Окрім цього, в межах спірної земельної ділянки не зазначено жодного теплового контрольного пункту.

У 2008 році на замовлення ТзОВ «Будімпекс-2000» Державним інститутом проектування міст «Містопроект» було також розроблене Локальне містобудівне обґрунтування визначення умов використання та параметрів земельної ділянки та офісно-виробничих будівель ТзОВ «Будімпекс-2000» на вул. Зеленій, 149 у м. Львові (Об`єкт №9815-2007). Відповідно до Схеми генплану території М1:2000 2007 рік цього Локального містобудівного обґрунтування спірна земельна ділянка входила в межі проектованої території. Окрім цього, в межах спірної земельної ділянки (проектованої території) також не зазначено жодного теплового контрольного пункту.

У 2012 році ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» було реорганізовано в ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів». У 2015 році вказане ТзДВ звернулось до Міністерства економічного розвитку та торгівлі (правонаступника Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України) з метою приватизації майна, переданого державою у 1994 році в статутний фонд ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів».

Як зазначила третя особа-1 Міністерство замість оформлення передачі державного майна по акту приймання-передачі, скерувало таке звернення до Регіонального відділення ФДМУ по Львів. обл., яке 20.10.2015 виготовило Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів». 08.11.2017 без проведення обстеження об`єкту нерухомого майна на місцевості та його оцінки, Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» був виготовлений технічний паспорт на тепловий контрольний пункт літ. « 1Д-1» загальною площею 20,8 кв. м., що за адресою, м. Львів, вул. Зелена, 149. На схематичному плані земельної ділянки виробничого будинку, що є складовою цього технічного паспорту, місце розташування «Теплового контрольного пункту» під літ « 1-Г1» позначено у нижньому лівому куті відносно «Головного корпусу під літ. « 1Г-1». 17.11.2017 на підставі цього технічного паспорту, а також виготовленого Регіональним відділенням ФДМУ по Львів, обл. правовстановлюючого документу, державний реєстратор зареєстрував права власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна («тепловий контрольний пункт літ « 1Д-1») за ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні ТзОВ «Будімпекс-2000».

Разом з тим, третя особа-1 звернула увагу, що позивач не надав належних доказів перебування спірного теплового контрольного пункту на обліку у позивача чи його правопопередників (ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів», державного підприємства «Львівський завод фрезерних верстатів»). Відсутні будь-які інвентаризаційні відомості щодо основних засобів, картки обліку основних засобів, дані фінансової звітності (баланси підприємства), звітності форми « 2-інвестиції» (Капітальні інвестиції, вибуття й амортизація активів) за період з 1994 до 2018 року, які б підтверджували перебування на обліку у вищевказаних підприємствах цього майна. Також третя особа-1 зазначила про відсутність документів на: введення в експлуатацію спірного об`єкту позивачем чи його правопопередниками; виділення земельної ділянки в користування позивачеві чи його правопопередникам під спірним об`єктом.

Третя особа-1 вважає дії позивача такими, що спрямовані на незаконне заволодіння спірною земельною ділянкою. Також третя особа-1 повідомила, що Сихівським ВП ГУНП у Львівській області внесені відповідні відомості до ЄРДР та розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000049 від 09.01.2020 за фактом підробки офіційних документів на неіснуючий об`єкт, а саме на тепловий контрольний пункт літ. « 1Д-1» загальною площею 20,8 кв. м., що за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 149. Вказане кримінальне провадження об`єднане з іншими кримінальними провадженнями, в яких розслідується підробка документів щодо неіснуючих об`єктів нерухомого майна на території колишнього державного підприємства Львівський завод фрезерних верстатів за адресою м. Львів, вул. Зелена, 149, в одне кримінальне провадження за №0000211 від 23.01.2018, досудове розслідування в якому здійснюється Слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області.

Третя особа-2 заперечила проти позовних вимог, зазначивши таке.

За фактичної відсутності об`єкту нерухомого майна - будівлі теплового контрольного пункту на спірній земельній ділянці, позивач шляхом подання документів з недостовірною інформацією до уповноваженого органу отримав архітектурно-планувальні вимоги на відновлення будівлі теплового контрольного пункту.

При цьому третя особа-2 зазначила, що архітектурно-планувальні вимоги надаються у випадку проектування та реконструкції окремих частин будівлі, споруди (у разі зміни функціонального призначення житлового приміщення на нежитлове, виробниче або навпаки, зміни техніко-економічних показників), в т.ч. для реконструкції горищ з влаштуванням мансард (без зміни конфігурації даху), технічного поверху, реконструкції цокольного поверху, підвалів (з влаштуванням власного входу з вулиці) та реставрації, ремонту, пристосування частини об`єкта архітектури - пам`ятки культурної спадщини національного, місцевого значення.

У даному випадку, повинні були видаватись містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, а не архітектурно-планувальні вимоги на відновлення будівлі. Відтак, третя особа-2 вважає, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ» прийняте у відповідності до норм чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих суб`єкту владних повноважень.

При прийнятті рішення суд виходить і такого:

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просить визнати незаконним та скасувати в цілому рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ».

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Для вирішення питання щодо наявності правових підстав для визнання незаконним та скасування в цілому рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 753 від 09.08.2019 суду необхідно встановити його невідповідність вимогам чинного законодавства.

Також обов`язковою умовою визнання спірного рішення виконкому незаконним є порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного Рішення Конституційного Суду України.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

При поданні позову позивач покликається на порушення відповідачем вимог законодавства, оскільки вважає, що виконком не навів жодних доводів та доказів в обґрунтування недостовірності поданої інформації.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з преамбулою до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 N 3038-VI, цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема, подання ним повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом та не заперечено учасниками спору позивач є власником об`єкта нерухомого майна теплового контрольного пункту літ. « 1Д-1» у м. Львові по вул. Зеленій, 149.

02.06.2017 Львівською міською радою прийнято рішення №481 «Про затвердження Порядку надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію (реставрацію) житлових та нежитлових приміщень без зміни зовнішньої конфігурації будівлі (споруди), влаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення». Цей Порядок регулює відносини, які виникають при наданні департаментом містобудування фізичним та юридичним особам вимог до архітектурно-планувальної частини проекту, що визначає комплекс архітектурно-планувальних вимог та умов проектування на реконструкцію, реставрацію окремих частин житлових та нежитлових приміщень (будівель), зміни функції житлового приміщення на нежитлову або зміни функції нежитлового приміщення на житлову, зміни техніко-економічних показників житлових та нежитлових приміщень (будівель), реконструкції, реставрації, ремонту, пристосування пам`яток культурної спадщини національного, місцевого значення.

30.03.2018 Львівською міською радою прийнято рішення №350 «Про затвердження інформаційних і технологічних карток адміністративних послуг з питань архітектури, які надає виконавчий комітет». 19.07.2019 Львівською міською радою прийнято рішення № 691 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 30.03.2018 № 350».

Позивач отримав наказ начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ.« 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)».

06.08.2019 позивач подав через ЦНАП Повідомлення про початок будівельних робіт по об`єкту будівництва «Відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)». Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 06.08.2019, замовником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЗВФ», найменування об`єкта будівництва - «Відновлення будівлі теплового-контрольного пункту підліт. « 1Д-1» на вул.Зеленій, 149 (без змін ТЕП та геометричних розмірів)», вид будівництва - реконструкція.

09.08.2019 виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №2019-АПВ» у зв`язку із неправдиво поданою інформацією. Відповідно до вказаного рішення Управлінню архітектури та урбаністики департаменту містобудування доручено повідомити Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та Сихівську районну адміністрацію про скасування наказу начальника управління архітектури урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 № 08-2019-АПВ.

ТОВ «ЛЗФВ» отримало від Інспекції ДАБК у м. Львові лист від 13.08.2019, в якому зазначено про повернення вищенаведеного Повідомлення по початок виконання будівельних робіт, що в даний час унеможливлює вчинення будь-яких дій по відновленню будівлі теплового-контрольного пункту.

За твердженням позивача з огляду на рівень руйнувань стін теплового контрольного пункту, з метою збереження інших його конструктивних елементів, місце розташування пункту було засипано землею до моменту початку відновлювальних робіт.

Так, згідно з положеннями пунктів 3.2, 3.7, 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва.

Капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи, при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання, у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будинку в цілому або його частини.

Реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що реконструкцією можуть вважатися будівельні роботи, у результаті яких здійснюється зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. При цьому, зазначені зміни та удосконалення мають бути наслідком зміни геометричних розмірів та/або функціонального призначення об`єкта будівництва.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі N 742/1756/17, від 15 травня 2020 року у справі N 813/1885/16 та від 11 серпня 2021 року у справі № 804/3218/16.

У п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації» визначено, що реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Отже, суд констатує, що до «реконструкції» відноситься комплекс будівельних робіт, при якому відбувається зміна параметрів об`єкта будівництва, його частин (висоти, кількості поверхів, площі, обсягу), в тому числі надбудова, перебудова, розширення об`єкта будівництва, а також заміна та/або відновлення несучих будівельних конструкцій об`єкту будівництва, за винятком заміни окремих елементів таких конструкцій на аналогічні і (або) відновлення зазначених елементів.

До матеріалів справи долучено копію протоколу № 1 виїзного комісійного обстеження робочою групою, утвореною розпорядженням міського голови від 05.03.2018 № 66, для розгляду проблемних питань підготовки ДПТ у районі вулиць Зеленої, М. Пимоненка, Д. Січинського у м. Львові. За змістом зазначеного протоколу робочою групою при обстеженні встановлено, що:

-споруда теплопункту, позначена позицією 73 на опорному плані ДПТ, відсутня.

-споруда газорозподільного пункту, який використовувався для виробничих потреб ливарного цеху, позначена позицією 78 на опорному плані ДПТ, відсутня.

-споруда кузні, позначена позицією 36.3 на плані ДПТ, відсутня.

Також до матеріалів справи долучено Передпроектні роботи «Відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 у м.Львові (без зміни ТЕП та розмірів в плані)». У пояснюючій записці (розділ 3 Архітектурно-планувальне та конструктивне рішення) зазначено, матеріали існуючих стін керамічна цегла. Перекриття залізобетонне, з підшивкою стелі. Загальний технічний стан приміщень незадовільний. Висота приміщень 2,5м.

Оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що станом на дату звернення до компетентних органів за дозвільними документами для реконструкції спірного майна, будівля теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 перебувала в стані, який зображений на таблицях №4,5 до висновку експерта №07/19 від 29.08.2019. Тобто матеріали фотофіксації, на які посилається позивач, як на доказ наявності споруди, яку ТзОВ «ЛЗВФ» бажає реконструювати, суд вважає неналежними доказами, оскільки матеріали фотофіксації, на які посилається позивач, як на доказ наявності будівлі перед реконструкцією, суд вважає неналежними доказами, оскільки такі не дають можливості однозначно ідентифікувати місцезнаходження об`єкта у зв`язку з відсутністю в них прив`язки до місцевості та часу здійснення зазначеної фотофіксації, відтак позивачем не спростовано доводи відповідача та не доведено відсутності обставин, які стали підставою для винесення рішення №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №2019-АПВ». Разом з тим позивачем не надано на обґрунтування своїх доводів жодних належних і допустимих доказів, які би могли поза розумним сумнівом спростовувати висновки перевірки дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Крім цього, на підтвердження про фактичну наявність спірного об`єкту та проведення змін розмірів та функціональних складових об`єкта, про засипання землею до моменту початку відновлювальних робіт - позивачем на надано доказів залучення третіх осіб та/або понесення витрат для виконання робіт по збереженню конструктивних елементів та фундаменту.

Згідно з пунктом 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.11.2017 №289, до таких об`єктів належить реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Таким чином, містобудівні умови та обмеження не надаються при реконструкції нежитлових приміщень, за умови відсутності змін їх зовнішньої конфігурації в результаті здійснення такої реконструкції.

При цьому, вбачається, що за обставинами цієї справи позивачу необхідно провести будівельні роботи по зміні зовнішньої конфігурації споруди, а тому пункт 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 не може бути застосований.

Згідно з пунктом 8.2 ДБН А.2.2-3-2014 робочий проект є інтегруючою стадією проектування і складається з двох частин - затверджуваної та робочої документації.

Згідно з пунктом 8 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, наказом №45 від 16 травня 2011 року, назва об`єкта будівництва за проектною документацією має відповідати завданню на проектування, не змінюватися на всіх стадіях проектування та відображати вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація, капітальний ремонт) та його місце розташування.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зважаючи на викладене, Господарський суд Львівської області вважає, що відповідач правильно зазначив, що в даному випадку позивачем при зверненні 28.12.2018 до Управління архітектури та урбаністики ЛМР про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зелена, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів) та у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 06.08.2019 були внесені недостовірні відомості в частині об`єкта будівництва. Отже, оскаржуване рішення було прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні. Отримання позивачем містобудівних умов та обмежень в такому випадку є обов`язковим.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача від 09.08.2019 № 753 є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки є відсутнім порушення суб`єктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 02.11.2021 (у зв`язку із перебуванням судді у відпустці на самоізоляції та на лікарняному з 13.10.2021 до 29.10.2021).

Суддя Ділай У.І.