ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. Справа№ 910/2679/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

від позивача: Якушевич О.Ю. (ордер серія АІ №1167352 від 31.10.2021);

від відповідача 1: Шилков В.О. (ордер серія АІ №1130637 від 13.10.2021);

від відповідача 2: не з`явився,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.07.2021 про задоволення заяви про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи

за заявою Первинної профспілкової організації працівників Департаменту поліції охорони

у справі №910/2679/21 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. Первинної профспілкової організації працівників Департаменту поліції охорони,

2. Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2679/21 задоволено заяву відповідача 1 про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, до стягнення з позивача на користь відповідача 1 присуджено витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 16 000,00 грн.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції, дослідивши подані відповідачем 1 докази на понесення витрат пов`язаних із розглядом справи, дійшов висновку, що витрати, понесені відповідачем 1 на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн., є обґрунтованими та співмірними, а тому покладаються на позивача у повному обсязі.

Так, суд першої інстанції встановив, що:

- позовну заяву подано позивачем до господарського суду міста Києва без дотримання положень норм процесуального законодавства щодо підвідомчості даного спору, що зумовило в подальшому прийняття судом ухвали про закриття провадження у справі;

- при цьому подання позовної заяви до суду та відкриття судом провадження у справі зумовило для відповідача 1 необхідність укладення угоди про надання професійної правової допомоги для здійснення захисту власних законних прав та інтересів у вказаній справі, у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства;

- отже, понесення відповідачем 1 витрат на правову допомогу відбулося внаслідок недотримання позивачем вимог норм ГПК України, у зв`язку з чим наявні підстави для покладення обов`язку компенсації вказаних витрат на позивача.

Щодо заперечень позивача викладених у клопотанні про залишення заяви без розгляду суд першої інстанції зазначив, що:

- відповідачем 1 у клопотанні про закриття провадження містилась заява про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача;

- посилання позивача на ненадання відповідачем 1 попереднього розрахунку суми судових витрат, судом оцінено критично з огляду на те, що відмова стороні у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору, у разі неподання стороною попереднього розрахунку відповідних витрат згідно ч. 2 ст. 124 ГПК України, є правом, а не обов`язком суду, і вказане питання вирішується судом з урахуванням всіх обставин справи у сукупності;

- порядок вирішення питання щодо розподілу витрат у разі закриття провадження унормовано ст. 130 ГПК України, якою встановлено 15 денний строк для вирішення даного питання судом з дня постановлення ухвали про закриття провадження, а отже, відповідачем 1 відповідну заяву подано в межах встановленого строку.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове судове рішення (ухвалу) господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2679/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Первинної профспілкової організації працівників Департаменту поліції охорони про прийняття додаткового судового рішення про розподіл судових витрат/компенсацію судових витрат - відмовити у повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оспорюване додаткове судове рішення (ухвала) прийнята з порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт постався на те, що:

- процесуальний закон (ч. 5 ст. 244 та п. 19 ч. 1 ст. 255 ГПК України) передбачає винесення ухвали лише у разі відмови у задоволенні такого виду заяви про винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат (компенсації судових витрат);

- у відповідності до приписів ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були останнім здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини і чим це підтверджується, проте у оскаржуваному судовому рішенні взагалі не досліджувалось питання необґрунтованості дій позивача;

- подання позову з порушенням правил юрисдикції, що мало місце у розглядуваному випадку, не може бути розцінене судом як таке, що свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки останній має право на звернення до суду та реалізував таке право на свій розсуд, а сам місцевий суд прийняв справу до свого провадження. Відтак, порушення правил предметної підсудності при поданні позову не свідчить про очевидність та завідомість для позивача, як і для відповідача;

- якщо подання відповідного позову до суду господарської юрисдикції було очевидно неправомірним, то судом було б застосовано положення п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, за якими суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, проте судом першої інстанції не було дотримано положень цієї статті, та внаслідок власної помилки, а не помилки позивача, відкрито провадження у справі;

- відповідачем при зверненні до суду першої інстанції з заявою про компенсацію судових витрат порушено положення ч. 8 ст. 129 ГПК України згідно з якою докази понесення витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, в той час як відповідну заяву відповідачем 1 до суду першої інстанції подано на 13 день після прийняття судом першої інстанції ухвали про закриття провадження від 29.06.2021, а заяву про збільшення розміру компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи - на 21 день;

- відповідач 1 використав, а суд першої інстанції незаконно підтримав, право на звернення до суду щодо стягнення судових витрат як засіб зловживання своїми процесуальними правами і здійснення додаткового тиску на апелянта, додаткової необгрунтованої перепони апелянтові в доступі до правосуддя.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 апеляційну скаргу у справі №910/2679/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 08.09.2021 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №910/2679/21 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2679/21.

20.09.2021 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Бегларян Оленою Феліксівною було подано доповнення до апеляційної скарги на додаткове судове рішення (в формі ухвали) від 22.07.2021 в яких апелянт наголосив на пропуску відповідачем 1, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу, на тому, що при винесення оспорюваної ухвали судом першої інстанції порушено ч. 5 ст. 244 та п. 19 ч. 1 ст. 255 ГПК України та на тому, що відповідач 1 використав, а суд незаконно підтримав, право на звернення до суду щодо стягнення судових витрат як засіб зловживання своїми процесуальними правами і здійснення додаткового тиску на апелянта та додаткової необґрунтованої перепони йому в доступі до правосуддя.

29.09.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/2679/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 ОСОБА_1 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2679/21, відкрито апеляційне провадження у справі №910/2679/21, справу призначено до розгляду на 02.11.2021 об 11 год. 15 хв.

13.10.2021 до суду від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, з посиланням на те, що:

- наявними у матеріалах справи доказами підтверджується необґрунтованість дій позивача які полягають у поданні необґрунтованого позову, систематичній протидії правильному та швидкому вирішенню спору;

- враховуючи, що ГПК України передбачає закриття провадження у справі на стадії підготовчого судового засідання завданнями якого є остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу та те, що спори фізичних осіб, які оскаржують рішення загальних зборів профспілкових організації не є типовими та поширеними, а тому підвідомчість даних справ на стадії прийняття позовної заяви встановити неможливо, посилання позивача на те, що суд першої інстанції зробив помилку відкривши провадження за позовом позивача, хоча, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, мав відмовити у відкритті провадження у справі, не заслуговують на увагу;

- твердження позивача про те, що відповідач 1 подав заяву про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, з пропущенням встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України строку не заслуговують на увагу, оскільки у своєму клопотанні про закриття провадження у справі відповідач 1 робив заяву про те, що докази витрат, пов`язаних з розглядом справи будуть подані протягом 15 днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у даній справі, а відтак, останнім днем для подачі такої заяви та доказів понесення витрат є 14.07.2021, в той час як відповідну заяву та докази понесення витрат відповідачем 1 подано 12.07.2021;

- твердження позивача про те, що відповідач 1 використав, а суд першої інстанції незаконно підтримав, право на звернення до суду щодо стягнення судових витрат як засіб зловживання своїми процесуальними правами і здійснення додаткового тиску на позивача та створення перепон у доступі до правосуддя, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки є надуманими та не відповідають здоровому глузду, так як саме позивачем позов подано без дотримання норм процесуального законодавства щодо підвідомчості даного спору що зумовило прийняття судом ухвали про закриття провадження у справи та з огляду на що відповідач 1 був змушений укласти угоду про надання професійної правової допомоги для здійснення захисту власних законних прав та інтересів у сказаній справі, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач 1 навів попередній розрахунок витрати, пов`язаних з розглядом цієї справи в Північному апеляційному господарському суді, згідно якого розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 6 000,00 грн., зазначив про те, що докази понесення таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення та просив стягнути з позивача витрати, пов`язані з розглядом справи в Північному апеляційному господарському суді в розмірі 6 000,00 грн.

02.11.2021 через канцелярію суду від представника відповідача 2 надійшли два клопотання про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника відповідача 2.

Станом на 02.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні 02.11.2021 представник позивача просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати додаткове судове рішення (ухвалу), прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача 1 про прийняття додаткового судового рішення у формі ухвали про розподіл судових витрат/компенсацію судових витрат - відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, оскаржуване додаткове рішення у формі ухвали без змін.

Колегія суддів заслухавши думку представників позивача та відповідача 1 стосовно клопотання відповідача 2 про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника , ухвалила клопотання задовольнити, розглядати справу у відсутності уповноваженого представника відповідача 2.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

В лютому 2021 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів в якому просив визнати недійсним рішення загальних зборів членів Первинної профспілкової організації працівників Департаменту поліції охорони (відповідач 1), оформлене протоколом №20 від 18.11.2020, скасувати реєстраційну дію щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах 04.01.2021 щодо зміни керівника відповідача 1 з позивача на ОСОБА_2

20.04.2021 до господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України в якому відповідач 1 просив закрити провадження у справі №910/2679/21. (том 1 а.с. 158-164)

Крім того, у вказаному клопотанні відповідач 1 виклав заяву про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача в якій, з посиланням на ч.ч. 5, 6 ст. 130, ч. 8 ст. 129 ГПК України, заявив що докази витрат, пов`язаних з розглядом справи будуть надані протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у даній справі а у резолютивній частині вказаного клопотання просив прийняти заяву про те, що докази витрат, пов`язаних з розглядом справи №910/2679/21 будуть надані відповідачем 1 протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у даній справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.06.2021 провадження у справі №910/2679/21 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України згідно з якою господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. (том 2 а.с. 55-59)

12.07.2021 до господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшла заява про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, у якій відповідач 1 просив стягнути з позивача на свою користь компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи №910/2679/21 (витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката), в розмірі 13 000,00 грн. (том 2 а.с. 66-92)

Крім того, 19.07.2021 відповідачем 1 подано заяву про збільшення розміру компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, з урахуванням якої відповідач 1 просив стягнути з позивача компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи № 910/2679/21 (витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката), в розмірі 16 000,00 грн. (том 2 а.с. 105-115)

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2679/21 задоволено заяву відповідача 1 про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, до стягнення з позивача на користь відповідача 1 присуджено витрати пов`язані з розглядом справи, в розмірі 16 000,00 грн., з чим колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 130 ГПК України, яка, серед іншого, регулює порядок розподілу витрат у разі закриття провадження у справі встановлено, що:

- у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5);

- у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 8 статті 129 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, а докази понесення таких витрат - до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Як встановлено вище, судове рішення у цій справі, а саме ухвалу, якою провадження закрите, постановлено 29.06.2021, а відтак, враховуючи, що відповідачем 1 зроблено заяву про надання доказів на підтвердження факту понесення судових витрат після винесення судового рішення, за змістом приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України та те, що 03 та 04 липня 2021 року були вихідними днями, останнім днем подачі таких доказів є 05.07.2021.

Водночас відповідні докази на понесення судових витрат відповідач 1 подав до суду 20.07.2021 тобто з порушенням встановлено ГПК України строку.

При цьому колегія суддів зазначає, що у клопотанні про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України відповідач 1 зазначив про те, що докази витрат, пов`язаних з розглядом справи №910/2679/21 будуть ним надані протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у даній справі, тобто фактично самостійно встановив для себе строк для подання таких доказів більший ніж визначено положеннями ГПК України, не може бути підставою для збільшення встановленого ГПК України строку для подання таких доказів.

Колегія суддів зауважує відповідачу 1 на тому, що ч. 6 ст. 130 ГПК України встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня постановлення ухвали про закриття провадження саме для вирішення судом питання про розподіл судових витрат, а не для подання відповідачем доказів понесення таких витрат.

При цьому у ч. 6 ст. 130 ГПК України зазначено і про те, що суд може вирішити питання про розподіл судових витрат саме за умовами дотримання відповідачем вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України яка і встановлює строк для подання доказів на понесення судових витрат.

Отже, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем 1 визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України строку для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат.

За приписами ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинне містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Матеріли справи не містять доказів звернення відповідача 1 до суду першої інстанції з клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання доказів понесення судових витрат.

Статтею 118 ГПК України встановлено, що:

- право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1);

- заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

За змістом частини 8 ст. 129 ГПК України у разі неподання доказів на підтвердження розміру судових витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, заява про стягнення судових витрат залишається без розгляду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви відповідача 1 про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи адже враховуючи викладені вище положення ГПК України вказана заява мала бути залишена без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції мале місце порушення норм процесуального права, а відтак, ухвала господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2679/21 підлягає скасуванню, а подана Первинною профспілковою організацією працівників Департаменту поліції охорони заява про компенсацію здійснених ним витрат, з врахуванням заяви про збільшення розміру компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, залишається без розгляду.

Враховуючи залишення без розгляду заяви відповідача 1 про компенсацію здійснених ним витрат колегією суддів не досліджується та не встановлюється наявність, у розмінні ч. 5 ст. 130 ГПК України, підстав для її задоволення, а саме наявність чи відсутність необґрунтованих дій позивача.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2679/21 задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2679/21 скасувати.

3. Заяву Первинної профспілкової організації працівників Департаменту поліції охорони про компенсацію здійснених ним витрат, з врахуванням заяви про збільшення розміру компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, залишити без розгляду.

4. Матеріали справи №910/2679/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 11.11.2021.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко