ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 листопада 2021 року Справа № 903/712/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Петрова Андрія Ігоровича

про стягнення 21 194,33 грн.

Суддя Шум М.С.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

Встановив: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"

звернулося з позовом до Фізичної особи - підприємця Петрова Андрія Ігоровича про стягнення 21 194,33 грн., з яких: 15 150,16 грн. основної заборгованості, 1 104,09 грн. пені, 322,44 грн. 3% річних, 1 124, 09 грн. інфляційних втрат, 2 149,60 грн. 20% річних за користування чужими коштами, 1 343,95 грн. штрафу та 2 270,00 судовий збір у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань в частині повної оплати поставленого згідно з договором поставки №А241/18 від 12.09.2018 товару.

Ухвалою суду від 03.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частинами 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі надіслана сторонам поштовим зв`язком 06.09.2021, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції. Ухвала суду отримана відповідачем 08.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 059 (а.с. 29).

Відзив відповідача на адресу суду станом на 03.11.2021 не надходив.

Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не надходили.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року,учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд -

встановив:

12.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (Постачальник, Позивач) та Фізичною-особою підприємцем Петровим Андрієм Ігоровичем (Покупець, Відповідач) було укладено договір поставки №А241/18 згідно з умовами котрого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар в порядку, визначеному умовами договору.

Згідно з п.п. 5.2., 5.3. договору поставки № А241/18 від 12.09.2018. ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар. Загальна сума договору дорівнює загальній вартості товару, який постачальник поставив покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно видаткових накладних на товар.

На виконання умов договору позивачем у жовтні - листопаді 2020 згідно видаткових накладних №34580/32275 від 30.10.2020 на суму 2 196,72 грн., №34585/32278 від 30.10.2020 на суму 15 267,60., №34581/32276 від 30.10.2020 на суму 5 441,04 грн., №36940/34498 від 20.11.2020 на суму 1 838,70 грн. було поставлено, а ФОП Петровим А.І., прийнято, товарно-матеріальних цінностей.

Судом встановлено, що видаткові накладні на поставку ТОВ "Баядера Логістик" відповідачу товару та його отримання підприємцем Петровим А.І. підписані уповноваженими представниками сторін, містять в повному об`ємі відображають зміст та обсяги здійсненої сторонами на їх підставі, згідно умов підписаного договору поставки № А241/18 від 12.09.2018 господарських операцій.

Пунктом 6.1. договору поставки № А241/18 від 12.09.2018 передбачено, що розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

Водночас,ФОП Петров А.І., взяті на себе згідно договору поставки № А241/18 від 12.09.2018 зобов`язання в частині проведення з позивачем повних розрахунків по оплаті поставленого товару (у порядку, строки та розмірах, визначених угодою) не виконав, вартість в повному об`ємі не оплатив у зв`язку з чим виникла заборгованість перед постачальником на суму 15 150,16 грн.

Судом досліджено, що сума заборгованості 15 150,16 грн. включає в себе загальну вартість товарів, поставлених на виконання умов договору поставки № А241/18 від 12.09.2018 згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних, за мінусом проведених розрахунків .

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення суми існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В даному випадку, відносини між ТзОВ "Баядера Логістик" та ФОП Петровим А.І. носять договірний характер, укладений між ними договір поставки №А241/18 від 12.09.2018 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору поставки №А241/18 від 12.09.2018, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товарів, їх отримання ФОП Петровим А.І. та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про підставність пред`явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення заборгованості в розмірі 15 150,16 грн.

Сума заборгованості 15 150,16 грн. повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не була спростована чи заперечена відповідачем, визнається у гарантійному листі про погашення заборгованості (а.с. 19).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У відповідності до положень статей 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В даному випадку, пунктом 7.1. договору поставки №А241/18 від 12.09.2018, встановлено, що у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника товару більше, ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.

З огляду на зазначені положення договору та наявний факт прострочки відповідачем платежів понад 30 календарних днів, позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення суми заборгованості, було включено до ціни позову вимогу щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 7% від суми боргу , що становить 1 343,95 грн. та 1 104,09 грн. пені нарахованої за період прострочки платежів з 11.12.2020 по 26.08.2021.

Суд додатково зауважує, що Договір поставки №А241/18 від 12.09.2018, недійсним чи зміненим, зокрема, в частині п. 7.1., не визнавався. На момент звернення до суду з позовом відповідач зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав, тому сплата штрафу та пені є його договірним зобов`язанням, є підставними та підлягають до стягнення повністю.

Крім зазначеного вище, позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 2 149,60 грн.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 9.2. договору поставки №А241/18 від 12.09.2018. сторони погодили, що у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем було нараховано відповідачу 1 124,09 грн. суми інфляційних за період прострочки платежів з 11.12.2020 по 26.08.2021 та 322,44 грн. трьох відсотків річних за період з 11.12.2020 по 26.08.2021.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Петрова Андрія Ігоровича ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42, ) 21 194,33 грн. заборгованості, 15 150,16 грн. основної заборгованості, 1 104,09 грн. пені, 322,44 грн. 3% річних, 1 124, 09 грн. інфляційних втрат, 2 149,60 грн. 20% річних за користування чужими коштами, 1 343,95 грн. штрафу та 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя М. С. Шум