ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/541/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Оуаді С.Л.,

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

за позовом приватного спеціалізованого підприємства технічного забезпечення «ІНСТРУМЕНТ ЦЕНТР», м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Маурер Миколи Тіберійовича, с. Череївці Закарпатська область

про стягнення заборгованості на суму 8957,25 грн., в т.ч. 7312,01 грн. основного боргу, 733,79 грн. пені, 731,20 штрафу, 180,25 грн. 3% річних,

представники:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, оскільки останній не виконав договірні зобов`язання з оплати поставлених товарів, в результаті чого виникла заборгованість на суму 7312,01 грн., що становить предмет спору у частині основного боргу.

Ухвалою суду від 12.07.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким встановлено строки для надання суду заяв по суті спору: відповідачу - протягом 15-ти днів з дня одержання зазначеної ухвали строк для надання відзиву на позов, позивачу - не пізніше 5-ти днів з дня одержання відзиву на позов для надання відповіді на відзив.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, до суду повернута кореспонденція суду без вручення адресату із зазначенням установою зв`язку причини «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка була надіслана за адресою відповідача вказаною у позовних матеріалах: 89634, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Череївці, вул. Чкалова, 4 та яка згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є його офіційною адресою.

Згідно ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частинами 1 та 2 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 5 ст. 13 ГПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, суд повважав за доцільне провести розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та ухвалою від 20.09.21 призначив судове засідання з розгляду даної справи на 02 листопада 2021, про що повідомив сторони шляхом надіслання ухвали, а відповідача також шляхом офіційного оприлюднення оголошень у справі на офіційному веб сайті судової влади України в порядку ст. 122 ГПК України.

Відповідач, одержавши ухвалу суду від 20.09.21, докази чого містяться у матеріалах справи, письмового відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи не забезпечив.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За наведених обставин вважається, що відповідач не скористався своїм правом прийняти участь у судовому розгляді справи, надати суду пояснення власної позиції по суті спору, тому суд вправі відповідно до положень ст. 165 ГПК України вирішити справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.08.2020 сторонами спірних відносин укладено договір-акт № 118349, за умовами якого постачальник - позивач у справі - поставив, а покупець - відповідач у справі, - прийняв товари згідно видаткової накладної № ИЦ-118349 від 20.08.2020, що є невід`ємною частиною договору, всього на суму 12262,01 грн., а саме: бетонозмішувач СМ180 з чавунним вінцем (код 22443) кількістю 1 шт. на суму 3585,66 грн. та бетонозмішувач БСМ160 з чавунним вінцем (код 23602) кількістю 2 шт. на суму 6632,66 грн.

Покупець зобов`язався здійснити 100% оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця не пізніше 4-ох днів з моменту його отримання (п.п. 1.1, 1.4, 1.5).

Сторонами узгоджено, що у разі відсутності оплати від покупця за поставлений товар у встановлений термін, постачальник має право застосувати до покупця штрафні санкції в розмірі 10% від суми своєчасно неоплаченої за товар та пеню у розмірі не нижче подвійної ставки НБУ за кожен день порушення строку оплати товару (п. 1.8).

Матеріалами справи, зокрема, договором, видатковою накладною, актом приймання-передачі товару, товарно-транспортною накладною, встановлено, що позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 12262,01 грн., вартість яких відповідачем оплачена частково, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача перед останнім на суму 7312,01 грн., що становить предмет позовних вимог в частині основного боргу.

У зв`язку з наведеним, 12.05.2021 позивач надіслав відповідачу претензію, за змістом якої просив здійснити оплату суми боргу.

Відповідач відповіді на претензію позивачеві не надав та не здійснив розрахунку за поставлений товар.

Наведені обставини, які не спростовані та не заперечуються відповідачем у ході судового розгляду, передували пред`явленню даного позову та слугують його підставою.

Суд, вирішуючи дану справу, керується відповідними приписами цивільного та господарського права, які регулюють спірні правовідносини, виходячи з їх предмету та суб`єктного складу.

У силу приписів ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання, якими є сторони даних спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

В силу приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Зі змісту правової норми, наведеної у частині першій статті 692 ЦК України, вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлений інший строк оплати.

Згідно положень статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За наведених фактичних обставин справи та на підставі зазначених приписів цивільного та господарського права суд констатує, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в частині основного боргу на суму 7312,01грн. є правомірними, оскільки доведені належними та допустимими доказами у справі та не спростовані відповідачем.

Позовні вимоги в частині 3 % річних нарахованих позивачем за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань за період з 24.08.20 по 05.07.2021 на суму 180,25 грн. підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України.

Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині пені на суму 733,79 грн. та штрафу на суму 731,20 грн., то суд встановив наступне.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто, чинним господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше, ніж за півроку з дня настання строку виконання зобов`язання, яким у даній справі є день 24.08.2020 з огляду на день підписання акту приймання-передачі товару (20.08.2020). Зазначений піврічний строк нарахування санкцій у спірних відносинах сторін сплив 25.02.2021, натомість позивач заявив вимогу про стягнення штрафних санкцій (пені) за період з 24.08.2020 по 05.07.2021.

За таких фактичних обставин справи та відповідно до наведених приписів законодавства підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення пені на суму 444,72 грн. нарахована за період з 24.08.2020 по 25.02.2021, в іншій частині вимог позивача по пені належить відмовити за безпідставністю нарахування; та підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення штрафу в розмірі 10% від суми своєчасно неоплаченого товару в розмірі 731, 20 грн.

Таким чином, всього до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума 8668,18 грн., в іншій частині заявлених вимог належить відмовити.

За змістом ст. 129 ГПК України на відповідача належить покласти судові витрати позивача пов`язані з розглядом справи відповідно до присудженої суми.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 122, 129, 178, 231, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мауер Миколи Тіберійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь приватного спеціалізованого підприємства «ІНСТРУМЕНТ ЦЕНТР» (49081, м. Дніпро, вул. Артільна, буд. 5, ) суму 8668,18 грн. (вісім тисяч шістсот шістдесят вісім грн. 18 коп.), включаючи основний борг, штраф, пеню та 3% річних, а також у відшкодування витрат по сплаті судового збору 2196,74 грн. (дві тисячі сто дев`яносто шість грн. 74 коп.).

2. В іншій частині позову - відмовити, поклавши судовий збір у цій частині на позивача.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 10.11.21.

Суддя Ушак І.Г.