АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/288/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ"

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.2021

по справі №916/288/21

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СІМЕЙНИЙ ДІМ - ФОНТАНКА"

до Обслуговуючого кооперативу "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ"

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СІМЕЙНИЙ ДІМ - ФОНТАНКА" (далі - ОСББ "СІМЕЙНИЙ ДІМ - ФОНТАНКА") звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Обслуговуючого кооперативу "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ" (далі - ОК "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ") про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.06.2021 позов задоволено частково, зобов`язано відповідача передати позивачеві документацію щодо багатоквартирного будинку № 4, корпус 2 по вул. Незалежності в селі Фонтанка Лиманського р-ну Одеської області, тощо.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2021 задоволено частково заяву ОСББ "СІМЕЙНИЙ ДІМ - ФОНТАНКА" про розподіл судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача фактично понесені судові витрати при розгляді справи №916/288/21 у розмірі 20500 грн.

В мотивах оскаржуваного додаткового рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач було надано належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу. Втім, у рахунку фактурі від 18.12.2020 наданому позивачем зазначено вид наданої послуги, зокрема складання та направлення адвокатських запитів (2 запити) по 500 грн. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази складання та направлення адвокатських запитів позивачем вказаних у рахунку фактурі.

Враховуючи обставини справи, наявні докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20500,00 грн. Іншу частину витрат покладено на позивача.

Не погодившись із даним додатковим рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось ОК "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/288/21 від 29 червня 2021 року та прийняти нове додаткове рішення яким зменшити розмір витрат на правову допомогу адвоката до 15 800 грн та розподілити судові витрати між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог: стягнути витрати у розмірі 2 432 грн з відповідача, покласти витрати у розмірі 13 368 грн - на позивача.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване додаткове рішення є необґрунтованим, невмотивованим та незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так апелянт вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції, а їх розмір є необґрунтованим.

Скаржник зазначає, що згідно рахунку - фактури від 18.12.2020 складено та направлено 2 адвокатських запити вартістю 1000 грн. Однак серед долучених до матеріалів справи доказів відсутні такі запити та не надано пояснень, яке відношення вони мають до справи.

Також, за твердженням апелянта, заявлені витрати за участю адвоката у судових засіданням у розмірі 9000 грн є безпідставними, оскільки заявлені суми у виставлених рахунках не підтверджені жодними доказами зі сторони позивача. Так, з виставлених рахунків вбачається, що участь адвоката у кожному із судових засідань тривала 45 хв, що разом складає 270 хв. Проте, як стверджує апелянт, із протоколів судових засідань вбачається, що тривалість участі адвоката позивача у судових засідання по даній справі склала - 129 хв, а тому виходячи з наданого адвокатом розрахунку вартість участі адвоката у судових засіданнях становить 4300 грн.

Відтак, апелянт вважає, оскільки адвокатські запити вартістю 1000 грн відсутні серед матеріалів справи, а вартість роботи адвоката у судових засіданнях становить 4300 грн замість 9000 грн, витрати на суму 5 700 грн нічим не підтверджені, тому розмір заявлених витрат на правову допомогу повинен бути зменшений на 5 700 грн та становити 15 800 грн.

Апелянт також вважає, що судом першої інстанції не надано оцінки співмірності заявленої до стягнення з позивача суми витрат на правничу допомогу із критеріями, встановленими частиною 4 статті 126 ГПК, а також не з`ясовано, чи були підстави для зменшення розміру таких витрат з огляду на подані відповідачем заперечення.

Також, на переконання апелянта, місцевим господарським судом не враховано, що у разі часткового задоволення позову судові витрати до яких належать і витрати на правову допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.4 ст 129 ГПК України) та протиправно покладено такі витрати в повному обсязі лише на сторону відповідача.

Скаржник стверджує, що позивачем заявлено 13 позовних вимог, однак судом першої інстанції задоволено 2 позовні вимоги позивача. З огляду на це витрати повинні покладатися на сторони пропорційно виходячи з наступного розрахунку: 13 вимог (100%) =15 800 грн, 1 вимога (7,7 %) - 1216 грн, 2 вимоги(2*1216) = 2 432 грн.

Таким чином, апелянт вважає, що витрати на правову допомогу становлять 15 800 грн та повинні розподілятися між сторонами пропорційно: 2 432 грн - на відповідача, 13 368 грн - на позивача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №916/288/21 за апеляційною скаргою ОК "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ" на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.2021 та призначено справу до розгляду на 30.09.2021.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скарги в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що в окремому дорученні №2 від 18 грудня 2020 між позивачем та адвокатом оговорена вартість наданої правової допомоги (Додаткова угода 2 до Договору №39/12). Представник позивача, адвокат Павленко А.Л. була присутня на всіх судових засіданнях суду першої інстанції. При цьому, позивач стверджує, що за домовленістю сторін погоджено оплачувати присутність представника на кожному засіданні, не залежно від того чи відбулось засідання.

Вважає позивач безпідставними й твердження апелянта з приводу часткового задоволення позовних вимог та процентного визначення такого задоволення, оскільки за рішенням суду відповідача було зобов`язано передати проектно-кошторисну документацію, визначену п. 1.2. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 р. Згідно тексту такого рішення у складі проектно-кошторисної документації витребувано схеми влаштування внутрішньо будинкових мереж водопостачання, каналізації, центрального опалення, тепло, газо, електропостачання тощо. Отже сам текст основного рішення у справі, який відповідачем не оскаржується, повністю спростовує твердження апеляційної скарги про те, що з 13 позовних вимог задоволено - 2. Навпаки, як стверджує позивач, у відповідача витребувано всі матеріали, що просив позивач, а виклад такого витребування судом описаний з посиланням на п. 1.2. Правил.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 сторін по справі повідомлено про те, що у зв`язку із перебуванням судді члена-колегії Мишкіної М.А. у відпустці з 30.09.2021 по 01.10.2021 судове засідання по справі №916/320/21 призначене на 30.09.2021 не відбудеться та визначено наступну дату судового засідання 21.10.2021.

07.10.2021 судом апеляційної інстанції отримано заяву позивача в якій останній просить розглядати справу за відсутності свого представника.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 задоволено клопотання ОК "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ" та відкладено розгляд справи на 28.10.2021.

26.10.2021 До Південнозахідного апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника ОК "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ" адвоката Кавійчик В.П. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 27.10.2021 клопотання ОК "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "ДИНАСТІЯ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №916/288/21 залишено без задоволення.

При цьому колегія суддів зазначає, що у названому клопотання представник відповідача просив, у разі відмови у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, розглянути справу за його відсутності, за наявними матеріалами справи.

У судове засідання від 28.10.2021 представники сторін не з`явились.

Враховуючи наведені заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи те, що явка сторін у судове засідання судом не визнавалась обов`язковою, колегія суддів не вбачає перешкод для розгляду справи за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись із позовом до суду першої інстанції у позовній заяві вказав, що планує понести судові витрати на правову допомогу у орієнтовному розмірі 20000 грн. До позовної заяви ОСББ "СІМЕЙНИЙ ДІМ - ФОНТАНКА" надано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу (т.1, а.с. 177).

11.05.2021 представник позивача звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про розподіл судових витрат. Заявником до клопотання було надано копії рахунок фактури №39/12-1 від 18.12.2020 року на суму 2000,00 грн., платіжне доручення № 96 від 22.12.2020 року, рахунок фактури №39/12-2 від 21.01.2021 року на суму 6500,00 грн., платіжне доручення № 131 від 22.01.2021 року, рахунок фактури №39/12-3 від 02.03.2021 року на суму 2500,00 грн., платіжне доручення № 211 від 02.03.2021 року, рахунок фактури №39/12-24 від 22.03.2021 року на суму 1500,00 грн., платіжне доручення № 227 від 23.03.2021 року, рахунок фактури №39/12-5 від 20.04.2021 року на суму 2000,00 грн., платіжне доручення № 266 від 22.04.2021 року, рахунок фактури №39/12-6 від 11.05.2021 року на суму 4000,00 грн., платіжне доручення № 272 від 11.015.2021 року.

Також 03.06.2021 року позивачем було надано клопотання про залучення документів до матеріалів справи, а саме: рахунок фактури №39/12-7 від 02.06.2021 року на суму 3000,00 грн., платіжне доручення № 281 від 02.06.2021 року, та договір юридичного супроводу господарської діяльності ОСББ №39/12 від 21.12.2020 року.

В свою чергу, 03.06.2021 від представника відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в обґрунтування якого відповідач зазначає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення заяви ОСББ "СІМЕЙНИЙ ДІМ - ФОНТАНКА" та покладення на позивача витрат на правову допомогу у сумі 20500 грн.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Статтею 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У відповідності до ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Статтею 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ст. 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Згідно із статтею 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 21.12.2020 між позивачем та адвокатом Павленко Альоною Леонідівною було укладено договір юридичного супроводу господарської діяльності ОСББ №39/12 у відповідності до якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнту. Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в суді та здійснювати іншу професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені законодавством України.

Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобов`язується за завданням замовника надати йому послуги, пов`язані з юридичним обслуговуванням діяльності замовника, а замовник зобов`язується їх оплатити в розмірі та строки встановлені чинним законодавством та умовами договору, а також додатками до нього.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що сторони погоджують кожне замовлення окремо. Замовник здійснює оплату за юридичні послуги на підставі виставленого рахунку.

Замовник в повному обсязі сплачує надані виконавцем послуги в строк 3-х банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку (п. 5.2. договору).

У додатковій угоді №2 до договору №39/12 (окреме доручення №2) позивачем та адвокатом погоджено виконання останнім наступних доручень: підготовка позовної заяви 5000 грн, підготовка клопотання про витребування доказів 1500 грн, участь у кожному судовому засіданні 1500 грн на кожне засідання, підготовка відповіді на відзив 1000 грн, виїзна консультація 1000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано договір юридичного супровіду від 21.12.2020 (т.2 а.с.124-125), окреме доручення №2 (т. 2, а.с.83), рахунок фактури №39/12-1 від 18.12.2020 року на суму 2000,00 грн., платіжне доручення № 96 від 22.12.2020 року, рахунок фактури №39/12-2 від 21.01.2021 року на суму 6500,00 грн., платіжне доручення № 131 від 22.01.2021 року, рахунок фактури №39/12-3 від 02.03.2021 року на суму 2500,00 грн., платіжне доручення № 211 від 02.03.2021 року, рахунок фактури №39/12-24 від 22.03.2021 року на суму 1500,00 грн., платіжне доручення № 227 від 23.03.2021 року, рахунок фактури №39/12-5 від 20.04.2021 року на суму 2000,00 грн., платіжне доручення № 266 від 22.04.2021 року, рахунок фактури №39/12-6 від 11.05.2021 року на суму 4000,00 грн., платіжне доручення № 272 від 11.015.2021 року (т.2, а.с. 84-95), а також рахунок фактури №39/12-7 від 02.06.2021 року на суму 3000,00 грн., платіжне доручення № 281 від 02.06.2021 року, та договір юридичного супроводу господарської діяльності ОСББ №39/12 від 21.12.2020 року (т.2, а.с. 121-123).

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами понесення судових витрат пов`язаних із наданням правової (правничої) допомоги.

Відповідно до ч.ч. 4, 5,6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, апелянт не надав.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що серед долучених до матеріалів справи доказів відсутні запити вказані у рахунку - фактури від 18.12.2020 вартістю 1000 грн, оскільки дані обставини були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення, що й стало підставою для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат.

Не заслуговують на увагу й твердження апелянта з приводу визначення позивачем у попередньому розрахунку від 03.02.2021 вартості години участі представника позивача у судовому засіданні у розмірі 2000 грн, оскільки у додатковій угоді №2 до договору №39/12 (окреме доручення №2) позивачем та адвокатом погоджено вартість участі адвоката у кожному судовому засіданні у розмірі 1500 грн вже залежності від його тривалості. З огляду на що, є безпідставними посилання скаржника на тривалість судових засідань суду першої інстанції та відповідно розрахунок вартості участі адвоката у таких судових засіданнях, оскільки їх тривалість не впливає на визначеної між позивачем та адвокатом вартості участі у судовому засіданні.

Не заслуговують на увагу й твердження апелянта з приводу невірного розподілу судових витрат з огляду на часткове задоволення позовних вимог, оскільки з наявних матеріалів справи вбачається, що позивач заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме передати документацію щодо багатоквартирного будинку. Відтак, є помилковим твердження відповідача про звернення позивача з 13 позовними вимогами.

До того ж, колегія суддів зазначає, що за приписами ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Так наявними матеріалами справи підтверджується, що даний спір виник у зв`язку з неправомірною бездіяльністю відповідача, яка полягала у не передачі позивачеві документації на багатоквартирний будинок, а тому суд у відповідності до приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України не позбавлений можливості покласти на відповідача судові витрати повністю, незалежно від результатів вирішення спору.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на загальні принципи справедливості та верховенства права, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд, виходячи з критеріїв реальності та розумності витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви ОСББ "СІМЕЙНИЙ ДІМ - ФОНТАНКА" про стягнення судових витрат задовольнити частково та покладення на відповідача витрати на правову допомогу у сумі 20 500 грн.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного додаткового рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.2021 у справі №916/288/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.11.2021.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.