03.11.2021Справа № 910/9472/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у судовому засіданні клопотання Стеблівського психоневрологічного інтернату щодо вирішення питання судових витрат на професійну правничу допомогу
про визнання недійсним договору, про визнання незаконним та скасування рішення про визнання переможця
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма УРБАНБУДКВАРТАЛ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Стеблівського психоневрологічного інтернату, Товариства з обмеженою відповідальністю "Синексис" про визнання незаконним та скасування рішення про визнання переможця.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 суд відмов в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма УРБАНБУДКВАРТАЛ".

20.10.2021 Стеблівським психоневрологічним інтернатом було подано клопотання щодо вирішення питання судових витрат на професійну правничу допомогу, у якому відповідач-1 просив стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 100,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 суд прийняв до розгляду клопотання Стеблівського психоневрологічного інтернату щодо вирішення питання судових витрат на професійну правничу допомогу та призначив його до розгляду на 03.11.2021.

02.11.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якому останній зазначає про незгоду з розміром заявлених витрат та просить суд зменшити їх розмір у зв`язку з необґрунтованим завищенням. У поданому клопотанні позивач також просить здійснювати розгляд клопотання щодо вирішення питання судових витрат на професійну правничу допомогу без його участі.

03.11.2021 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача-1, у якій останній просить суд долучити до матеріалів справи докази сплати Стеблівським психоневрологічним інтернатом суми витрат на професійну правничу допомогу та здійснювати розгляд клопотання без їх участі.

Цією ж датою на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення Стеблівського психоневрологічного інтернату, у яких останній повідомив, що 12.07.2021 між сторонами був укладений договір про надання правничої допомоги №1207/1 від 12.07.2021 року. Оскільки вищевказаний договір не був зареєстрований казначейською службою та на його підставі не можливо було здійснити оплату послуг адвоката, сторонами було укладено новий договір №33 про надання послуг з правничої допомоги від 10.09.2021.

У судове засідання 03.11.2021 представники сторін та третьої особи не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи обмежений строк для ухвалення додаткового рішення, а також зважаючи на вищевказані положення ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви та вважає за можливе здійснювати її розгляд за відсутності уповноважених представників сторін.

Розглянувши клопотання Стеблівського психоневрологічного інтернату щодо вирішення питання судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про його часткове задоволення, з огляду на наступне.

Положенням статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалась відповідачу-1 Адвокатським об`єднанням "Атторнейс" (надалі- виконавець) на підставі договору №33 про надання послуг з правничої допомоги від 10.09.2021.

Відповідно до Протоколу погодження договірної ціни до договору (додаток №4 до договору) сторони визначили, що вартість послуг з надання правничої допомоги клієнту за договором становить 45 100,00 грн.

Відповідно до Звіту про обсяг та вартість наданої правничої допомоги по справі №910/9472/21 від 10.09.2021, загальна вартість наданих правничих послуг складає 45 100,00 грн, з наступного розрахунку:

- вивчення всіх документів по закупівлі UA-2020-12-30-003384-с (тендерна документація замовника з додатками - 198 арк., рішення замовника - 2 арк., тендерна пропозиція переможця - 320 арк., підписаний договір про закупівлю та додаткові угоди - 63 арк., всього - п`ятсот вісімдесят три аркуші) та нормативних актів з питань закупівель - 8 год. - 9000,00 грн.

- вивчення позовної заяви ТОВ "Будівельна фірма УРБАНБУДКВАРТАЛ" з додатками (чотириста двадцять шість аркушів) та актуальної судової практики розгляду подібних спорів - 5 год. - 5 500,00 грн;

- підготовка та подача відзиву на позовну заяву з додатками по справі №910/9472/21 - 6 год. - 19 000,00 грн;

- підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву по справі №910/9472/21 - 1 год. - 5 500,00 грн;

- підготовка заперечень на клопотання про витребування доказів по справі №910/9472/21 - 1 год. - 1 600,00 грн.

- участь у підготовчому судовому засіданні по справі №910/9472/21 - 1 год. - 4 500,00 грн.

У відповідності до умов вищевказаного договору між сторонами був також підписаний акт надання послуг №33 від 06.10.2021 на загальну суму 45 100,00 грн, на підставі якого була здійсненна відповідна оплата з боку Стеблівського психоневрологічного інтернату, про що свідчить виписка з рахунку від 01.11.2021.

Отже, за доводами відповідача-1, загальна вартість послуг, наданих Адвокатським об`єднанням "Атторнейс" та прийнятих клієнтом, у відповідності до умовами договору склала 45 100,00 грн.

Суд зазначає, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, а також приймаючи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання Стеблівського психоневрологічного інтернату та про покладення на позивача обов`язку по відшкодуванню відповідачу-1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Стеблівського психоневрологічного інтернату щодо вирішення питання судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма УРБАНБУДКВАРТАЛ" (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, 33-г, ідентифікаційний код 42892360) на користь Стеблівського психоневрологічного інтернату (19451, Черкаська область, смт.Стеблів, вул. Козацька, 34, ідентифікаційний код 03189724) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн 00 коп.

3. В іншій частині задоволення клопотання відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.11.2021

Суддя Л. Г. Пукшин