ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/876/20

За позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація морського порту Південний) (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 11, , електронна адреса: )

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, електронна адреса: ); Міністерства інфраструктури України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, код ЄДРПОУ - 37472062, електронна адреса: )

До відповідачів: Новобілярської селищної ради Лиманського району (67550, Одеська обл., Лиманський р-н, смт. Нові Біляри, вул. Лиманна, буд. 2, ); Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «ТЕХАГРО» (04136, м. Київ, вул. Маршала Гречки, буд. 3, каб. 314, , електронна адреса:)

За участю: Одеської обласної прокуратури (65026, м.Одеса, вул. Пушкінська, 3, код ЄДРПОУ - 03528552, електронна адреса: )

про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним договору

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Перейма Д.О. - в порядку самопредставництва; Семака В.Ю. - на підставі довіреності №126 від 23.12.2020р.;

Від відповідача (Новобілярської селищної ради): не з`явився;

Від відповідача (ТОВ Компанія «ТЕХАГРО»): Костюченко С.Г. - на підставі ордера серії ВЕ №1050276 від 04.10.2021р.;

Від третьої особи (КМУ): Мартинюк О.М. - в порядку самопредставництва;

Від третьої особи (Міністерства інфраструктури України): Ігнатенко Т.Б. - в порядку самопредставництва;

Прокурор: Бондаревський О.М. - на підставі посвідчення, Малєєв О.М. - на підставі посвідчення.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Перейма Д.О. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача (Новобілярської селищної ради): не з`явився;

Від відповідача (ТОВ Компанія «ТЕХАГРО»): Костюченко С.Г. - на підставі ордера серії ВЕ №1050276 від 04.10.2021р.;

Від третьої особи (КМУ): не з`явився;

Від третьої особи (Міністерства інфраструктури України): Ігнатенко Т.Б. - в порядку самопредставництва;

Прокурор: Малєєв О.М. - на підставі посвідчення.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Південний) (далі - ДП «АМПУ» в особі Південної філії) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Новобілярської селищної ради Лиманського району та Товариства з обмеженою відповідальністю компанії (далі - ТОВ) Компанії «ТЕХАГРО» про визнання недійсним та скасування рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ компанії «ТЕХАГРО» земельної ділянки в оренду строком на 49 років та надання в оренду земельної ділянки, розташованої на території Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області»; визнання недійсним на майбутнє Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою з ТОВ Компанія «ТЕХАГРО».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.11.2020р. (суддя Петренко Н.Д.) у справі №916/876/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021р., у задоволенні позову ДП «АМПУ» в особі Південної філії відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.06.2021р. постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021р. та рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2020р. у справі №916/876/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021р. обрано суддю Рога Н.В. для розгляду справи №916/876/20.

Ухвалою суду від 06.07.2021р. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 29.07.2021р. Ухвалою суду від 29.07.2021р. відкладено підготовче засідання на 19.08.2021р. Протокольною ухвалою суду від 19.08.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 23.09.2021р.

Ухвалою суду від 23.09.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.10.2021р. Ухвалою суду від 12.10.2021р. судове засідання щодо розгляду справи по суті відкладено на 28.10.2021р.

Позивач - ДП «АМПУ» в особі Південної філії підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, поясненнях, що надійшли до суду 04.06.2020р., 16.07.2020р., 28.07.2021р.

Відповідач - Новобілярська селищна рада Лиманського району при новому розгляді справи участь свого представника у судові засідання не забезпечила. Нового відзиву на позовну заяву, пояснень тощо до матеріалів справи не надавала, у зв`язку із чим судом при винесенні рішення враховується позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 04.05.2020р., запереченнях на письмові пояснення позивача, що надійшли до суду 03.08.2020р.

Відповідач - ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 13.05.2020р, доповненнях до відзиву.

27 травня 2020р. до суду надійшла заява першого заступника прокурора Одеської області про вступ у справу №916/876/20. Свою позицію у справі прокурор виклав у поясненнях, що надійшли до суду 28.07.2020р.

Ухвалою суду від 09.09.2020р. залучено до участі у справі третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Кабінет Міністрів України та Міністерство інфраструктури України.

Кабінет Міністрів України свою позицію у справі виклав у поясненнях, що надійшли до суду 28.09.2020р.

Міністерство інфраструктури України свою позицію у справі виклало у поясненнях, що надійшли до суду 20.10.2020р., 23.09.2021р.

12 жовтня 2021р. до суду від ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» надійшло клопотання про закриття провадження у справі №916/876/20 у зв`язку із відсутністю предмету спору. В обґрунтування даного клопотання, посилаючись, зокрема, на правову позицію Верховного Суду наведену у постанові від 15.06.2021р. у справі №916/875/20, відповідач зазначив, що рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ Компанії «ТЕХАГРО» земельної ділянки в оренду строком на 49 років та надання в оренду земельної ділянки, розташованої на території Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області» вже було реалізоване і вичерпало свою дію внаслідок укладення між Новобілярською селищною радою та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» договору оренди від 17.05.2019р., у зв`язку із чим обраний позивачем спосіб захисту - визнання незаконним та скасування зазначеного рішення ради, не призведе до поновлення прав територіальної громади, відновлення володіння, користування або розпорядження нею зазначеним майном, а отже, не є ефективним способом захисту прав територіальної громади.

Також відповідач зазначив, що Южненською міською радою Одеського району Одеської області 30.09.2021р. прийнято рішення №700-УІІІ «Про розірвання за згодою сторін договору оренди землі (кадастровий номер :01:002:0289) від 17.05.2019р., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю компанією «ТЕХАГРО», на виконання якого між сторонами Договору підписано угоду про розірвання договору оренди землі від 17.05.2019р. та повернуто земельну ділянку Новобілярській селищній раді.

Розірвання Договору оренди землі від 17.05.2019р. та повернення земельної ділянки відповідач вважає підставою для закриття провадження у справі №916/876/20, посилаючись на положення п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, адже вважає, що між ДП «АМПУ» в особі Південної філії та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» не залишилося неврегульованих питань щодо предмет спору у справі №916/876/20.

Також, 12.10.2021р. від ДП «АМПУ» в особі Південної філії до суду надійшла заява з процесуальних питань, згідно якої позивач підтримує позицію ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» та не заперечує проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі №916/876/20 у зв`язку із відсутністю предмету спору, адже, вважає, що між ДП «АМПУ» в особі Південної філії та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» не залишилося неврегульованих питань щодо предмет спору.

Представник Міністерства інфраструктури України проти закриття провадження у справі заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, адже предметом спору у даній справі є визнання недійсним Договору оренди землі від 17.05.2019р., і його розірвання жодним чином не свідчить про відсутність спору.

Представник прокуратури також заперечує проти закриття провадження у справі, підтримує позицію Міністерства інфраструктури України.

Розглянув клопотання ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, заслухав думку учасників судового процесу, Господарський суд Одеської області дійшов наступного висновку.

Дійсно, відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Виходячи з тексту позовної заяви, предметом спору у справі №916/876/20 є визнання недійсним та скасування рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ Компанії «ТЕХАГРО» земельної ділянки в оренду строком на 49 років та надання в оренду земельної ділянки, розташованої на території Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області», а також визнання недійсним на майбутнє Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО».

Відповідно до матеріалів справи позивач не надав до суду заяв про зменшення позовних вимог.

Отже, предмет спору - рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VII та Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладений між Новобілярською селищною радою та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», не перестав існувати, у зв`язку із чим відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Позивач у справі зазначає, що відповідно до ст.5 Водного кодексу України акваторії морських портів належать до водних об`єктів загальнодержавного значення.

Статтею 6 зазначеного Кодексу встановлено, що води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу в надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами(водними об`єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді Міністрів Автономної Республіки Крим.

Пунктом 2 ч.2 ст.13 Закону України «Про морські порти України» встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України щодо портової діяльності належать: відведення акваторії та визначення меж території морських портів.

Згідно з п.п.2,14-1 ч.1 ст.14 Водного кодексу України до відання Кабінету Міністрів України у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить розпорядження внутрішніми морськими водами, територіальним морем, а також акваторією морських портів, відведення акваторій морських портів.

За приписами ч.1 ст.15 Водного кодексу України до водних об`єктів загальнодержавного значення належать: внутрішні морські води, територіальне море, а також акваторії морських портів; підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.

Позивач у справі зазначає, що акваторія морського порту Південний знаходиться в межах Аджаликського лиману, який відноситься до внутрішніх вод України згідно п.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про державний кордон України».

Позивач також зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:010:0002 у відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 140442573) зареєстрована за ДП «Адміністрація морських портів України» на праві постійного користування. На зазначеній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, яке належить ДП «Адміністрація морських портів України» на праві господарського відання, а саме: причал №38, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 144622299). У відповідності до паспорту причалу №38 з берегоукріпленнями (гідротехнічна частина) в розділі 9 «Графічна матеріали», вказаний причал знаходиться безпосередньо в акваторії морського порту Південний та у причальної стіни вказаного об`єкту глибини досягають від 7,7 м до 9 м.

Позивач зазначає, що з відомостей Публічної кадастрової карти України вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0289 заходиться поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:010:0002. До меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 входить операційна акваторія причалу №38, яка є гідротехнічною спорудою в межах акваторії морського порту Південний та призначена для безпечного підходу суден до причалу та відходу від причалів, маневрування суден під час здійснення швартових операцій, а також маневрування суден між причалами.

Таким чином, позивач вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0289 є частиною акваторії морського порту та може бути відведена виключно за розпорядженням Кабінету Міністрів України.

При цьому, позивач звернув увагу суду на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2007р. №1073 «Про межі акваторії морського порту Південний» ДП «Морський торговельний порт «Южний» надано у користування акваторію в межах згідно з додатком, у тому числі Аджалицького лиману, за умови недопущення в подальшому передачі зазначеної акваторії або її частини іншим суб`єктам господарювання та доручено забезпечити безпеку мореплавства в межах акваторії, визначених у додатку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2009р. №1356-р «Про надання Державному підприємству «Морський торговельний порт «Южний» у постійне користування земельної ділянки» ДП «Морський торгівельний порт «Южний» надано у постійне користування земельну ділянку, розташовану у межах наданої йому акваторії Аджалицького лиману та доручено Одеській облдержадміністрації та Держкомзему забезпечите виконання цього розпорядження.

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації №508/А-2009 від 08.07.2009р. затверджено матеріали вибору місця розташування земельної ділянки та надано дозвіл ДП «Морський торгівельний порт «Южний» на розроблення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 884 га в межах акваторії Аджалицького лиману, у зв`язку із чим 23.12.2009р. ДП «Морський торгівельний порт «Южний» було укладено договір №СД/Т/ВКБ-314 на виконання робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення порту земель водного фонду на території Комінтернівського району Одеської області.

У зв`язку із реорганізацією державних підприємств морського транспорту, утворенням Адміністрації морських портів України, відповідно до розподільчого балансу на користь Адміністрації морських портів України було передано, зокрема, Договір №СД/Т/ВКБ-314 та землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки під акваторією.

Постановою Кабінету Міністрів України №406 від 03.06.2013р. «Про деякі питання акваторій морських портів», акваторію морського порту Южний надано у користування ДП «Адміністрація морських портів України».

При цьому, як зазначає позивач, у зв`язку із процедурою реорганізації виникла необхідність у корегуванні розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під акваторією та додаткового погодження його із суміжними землевласниками та землекористувачами, що і було зроблено станом на 2015 рік. Але, 13.11.2015р. Одеською обласною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №773/А-2015 «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років орієнтовною площею 4,46 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту на території Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту)» та розпорядження від 16.01.2016р. №21/А-2016 «Про надання земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» в оренду на 49 років для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту на території Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту)».

Позивач зазначає, що вищезазначені розпорядження та укладений на їх підставі договір оренди повністю нівелювали всі виконані роботи щодо погодження розробленого проекту та спричинили необхідність звернення до суду за захистом. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2019р. у справі №910/2876/17 визнано незаконними та скасовано розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 16.01.2016р. №21/А-2016 та визнано недійсним договір оренди. Але, станом на даний час рішення суду не набрало законної сили.

Позивач зазначає, що аналогічна ситуація склалася і щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0289, адже, рішенням Новобілярської селищної ради від 21.12.2018р. №442-VІІ ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,52 га в оренду строком на 49 років для будівництва обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту із земель комунальної власності, які перебувають в запасі на території смт. Нові Біляри Лиманського району Одеської області.

На підставі вказаного рішення ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» 05.04.2019р. земельну ділянку площею 2,5119 га зареєстровано в Державному земельному кадастрі (кадастровий номер: :01:002:0289). При цьому, форма власності у витязі вказана - комунальна власність. Даним проектом землеустрою було передбачено зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки з земель водного фонду на землі промисловості, транспорту промисловості, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (код згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель J-12.02 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту).

Рішенням Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VІІ було затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» земельної ділянки площею 2,5119 га (кадастровий номер :01:002:0289) в оренду строком на 49 років для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту, та передано останню в оренду терміном на 49 років ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» зі зміною цільового призначення земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту (цільове призначення згідно з КВЦПЗ - 12.02.), вид використання - для будівництва обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту.

17 травня 2019р. між Новобілярською селищною радою Лиманського району Одеської області (Орендодавець) та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» (Орендар) було укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець, на підставі рішення Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області №492-VII від 26.04.2019р., передав, а Орендар прийняв в строкове, платне користування земельну ділянку із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення комунальної власності, загальною площею 2,5119 га (кадастровий номер :01:002:0289) для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту на території смт Нові Біляри Лиманського району Одеської області.

Позивач у справі вважає, що рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VІІ є незаконним, у зв`язку із чим має бути скасоване судом згідно із ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України. У якості підстави незаконності рішення ради позивач посилається на положення ст.ст.4, 5, 6, 14 Водного кодексу Украни,ст.79 Земельного кодексу України, які встановлюють неможливість окремого розпорядження водними об`єктами (до яких віднесені акваторії морських портів) та землями водного фонду під цими водними об`єктами (акваторіями морських портів), а також наявність компетенції Кабінету Міністрів України щодо розпорядження акваторіями морських портів.

Таким чином, позивач вважає, що Новобілярською селищною радою Лиманського району Одеської області було допущено перевищення своїх повноважень при прийнятті оспорюваного рішення та укладенні Договору оренди з ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», що призвело до порушення прав позивача на належне користування майном, яке знаходиться у його господарському віданні, а саме причал №38, що як наслідок, унеможливлює забезпечення безпеки мореплавства в межах акваторії морського порту Південний.

При цьому, позивач звертає увагу, що судовою практикою у сфері правовідносин з розпорядження землями водного фонду, в тому числі землями під акваторіями морських портів, закріплюється правова позиція нероздільності водного об`єкта і земельної ділянки, на якій він розташований, та, виходячи з норм ст. ст. 4, 5, 6, 14 Водного кодексу України, ст.79 Земельного кодексу України, неможливість окремого розпорядження водними об`єктами (до яких віднесені акваторії морських портів) та землями водного фонду під цими водними об`єктами (акваторіями морських портів).

Враховуючи, що акваторія морського порту Південний та земельна ділянка, яка знаходиться під нею, с невіддільними складовими одного об`єкта, позивач вважає, що розділення їх неможливе, так само й наявність двох користувачів вказаного об`єкту.

У якості нормативного обґрунтування визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», позивач посилається на положення ст. ст.203,215 Цивільного кодексу України.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства інфраструктури України, повністю підтримує заявлені позовні вимоги, з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Міністерство зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2007р. №1073 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013р. №406) акваторія Аджалицького лиману, до якої, у тому числі, входить і земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0289, яка є об`єктом земель водного фонду, надана у користування ДП «Адміністрація морських портів України» з цільовим призначенням 12.02 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, входить до меж морського порту Південний та не може бути передана іншим суб`єктам господарювання, зокрема в оренду.

Враховуючи те, що Аджалицький лиман належить до водних об`єктів загальнодержавного значення, оскільки відноситься до внутрішніх морських вод України (ст. 5 Водного кодексу України та п. 3 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 431), а також те, що зазначена земельна ділянка розташована безпосередньо під акваторією Аджалицького лиману, що є складовою частиною акваторії морського порту Південний, межі якої визначено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2007р. № 1073, Міністерство вважає, що ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» фактично передано в оренду саме водний об`єкт.

З урахуванням положень ст.14 Водного кодексу України та ст.79 Земельного кодексу України, прийняття Новобілярською селищною радою оскаржуваного рішення Міністерство вважає незаконним, адже воно прийняте з перевищенням повноважень та всупереч вищевказаних законів та актів Кабінету Міністрів України.

Третя особа зазначає, що передача в оренду ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» частини акваторії морського порту може призвести до неможливості виконання у повному об`ємі ДП «Адміністрація морських портів України» функцій, передбачених Законом України «Про морські порти України» щодо забезпечення безпеки мореплавства в межах акваторії морського порту Південний, розвитку його інфраструктури, забезпечення безпечного підходу та маневрування суден в районі акваторії причалу № 38.

Крім того, третя особа вважає, що відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 в оренду ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» йде всупереч з розробленою проектною документацією «Реконструкція водних підходів, маневрових зон та операційних акваторій біля причалів з урахуванням перспективного вантажообігу морського порту Южний в м. Южне Одеської області - стадія ТЕО», що схвалена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.09.2016р №657-р, що, у свою чергу, унеможливлює забезпечення створення рівних і конкурентних умов для розвитку та подальшого ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту Південний всіх портових операторів та потенційних інвесторів, надання рівності справ всіх зацікавлених існуючих та майбутніх суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у морському порту, недопущення дискримінації у доступі до об`єктів портової інфраструктури загального користування.

У висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Державного агентства водних ресурсів України вказано, що проект перед реєстрацією в Державному земельному кадастрі було погоджено Державним агентством водних ресурсів України та відповідно надано висновок від 13.02.2019р. № 716/3/4/11-19.

Наявність вищевказаного висновку, на думку третьої особи, вже підтверджує той факт, що спірна земельна ділянка беззаперечно є об`єктом водного фонду, оскільки у випадку протилежного, отримання вказаного висновку у відповідності до норм чинного законодавства не вимагалось.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Кабінет Міністрів України, позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, адже постановою Кабінетом Міністрів України від 30.08.2007р. № 1073 ДП «Морський торговельний порт Южний» надано у користування акваторію в межах згідно з додатком, у тому числі Аджалицького лиману, за умови недопущення в подальшому передачі зазначеної акваторії або її частини іншим суб`єктам господарювання та доручено забезпечити безпеку мореплавства в межах акваторії, визначених у додатку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2009р. №1356-р ДП «Морський торгівельний порт Южний» надано у постійне користування земельну ділянку, розташовану у межах наданої йому акваторії Аджалицького лиману та доручено Одеській облдержадміністрації та Держкомзему забезпечите виконання цього розпорядження.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №133-р від 04.03.2013р. та Наказу Міністерства інфраструктури від 19.03.2013р. №163 внаслідок реорганізації державних підприємств морського транспорту, у тому числі ДП «Морський торгівельний порт Южний» шляхом виділу утворено ДП «Адміністрація морських портів України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013р. №406 ДП «Адміністрація морських портів України» надано у користування акваторії морських портів, межі яких визначені Кабінетом Міністрів України, за умови недопущення передачі їх або їх частин іншим суб`єктам господарювання.

Отже, як зазначає третя особа, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2007р. № 1073, із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013р. № 406, акваторія Аджалицького лиману морського порту Южний надана у користування ДП «Адміністрація морських портів України».

Кабінет Міністрів України також звернув увагу на п.6 висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який складений Державним агентством водних ресурсів України, де зазначено, що загальна площа та склад угідь: 2,5119 га - під озерами, прибережними замкнутими водоймами, лиманами.

Таким чином, на землях водного фонду, покритих водою, земельні ділянки відводитися не можуть, оскільки вони не є частиною земної поверхні.

Виходячи з викладеного, третя особа вважає, що Новобілярською селищною радою оскаржуване рішення прийняте з перевищенням повноважень, всупереч вимогам вищевказаних законів та актів Кабінету Міністрів України, у зв`язку із чим таке рішення має бути скасоване, а укладений на його підставі договір оренди - визнаний судом недійсним.

Одеська обласна прокуратура зазначає, що вступ у справу був обумовлений необхідністю забезпечення ефективного захисту інтересів держави у виниклих спірних правовідносинах, у зв`язку із чим прокурор вступив у справу № 916/876/20 на боці позивача - ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Південний»).

Прим цьому, у заяві про вступ у справу прокурор зазначив, що позивачем заявлено позовні вимоги лише про визнання незаконним та скасування рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019 №492-VII, а також визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО». Разом із тим, питання повернення земельної ділянки її власнику або законному користувачу на вирішення суду не поставлено, в чому вбачається неналежний захист інтересів держави, а заявлена вимога про визнання недійсним договору оренди без вирішення питання щодо повернення земельної ділянки є неефективним способом захисту державних інтересів, обраним позивачем.

Відповідач - Новобілярська селищна рада Лиманського району, згідно відзиву на позовну заяву, що надійшов до суду 04.05.2020 р., заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:002:0289 на час прийняття рішення та на даний час перебуває в комунальній власності смт. Нові Біляри згідно рішення Новобілярської селищної ради від 22.12.2017р. № 291- VII «Про затвердження генерального плану смт. Нові Біляри, поєднаного з планом зонування території смт. Нові Біляри Лиманського району Одеської області» та рішення Лиманської районної ради від № 03.04.2018р. № 372- VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення меж смт. Нові Біляри Новобілярської селищної ради».

Відповідач підтвердив, що дійсно, рішенням Новобілярської селищної ради від 21.12.2018р № 442-VІІ ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,52 га в оренду строком на 49 років для будівництва обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно- транспортної інфраструктури морського транспорту із земель комунальної власності, які перебувають в запасі на території смт. Нові Біляри Лиманського району Одеської області.

На підставі вказаного рішення ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр». 05 квітня 2019 земельну ділянку площею 2,5119 га зареєстровано в Державному земельному кадастрі (кадастровий номер: :01:002:0289). При цьому форма власності у витягу вказана - комунальна власність. Даним проектом землеустрою було передбачено зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки з земель водного фонду на землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (код згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель J-12.02 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту). Проект землеустрою було погоджено Державним агентством водних ресурсів України (висновок від 13.02.2019р. № 716/4/11-19), Відділом містобудування та архітектури Лиманської районної державної адміністрації Одеської області (висновок від 08.02.2018р. № 144/01-21/136), а також, отримано позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації (висновок Держгеокадастру від 21.03.2019р. №740-19). В подальшому, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» подано на сесію Новобілярської селищної ради для затвердження.

Рішенням Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. № 492-VII було затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» земельної ділянки площею 2,5119 га в оренду строком на 49 років для будівництва обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту, та передано в оренду ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» зі зміною цільового призначення земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту (цільове призначення згідно з КВЦПЗ - 12.02.), вид використання - для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту. Як наслідок, 17.05.2019р. між Новобілярською селищною радою Лиманського району Одеської області та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 2,5119 га кадастровий номер: :01:002:0289 для будівництва обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту.

28 травня 2019р. право користування на підставі Договору оренди від 17.05.2019р. було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Аукціон щодо продажу права оренди вказаної земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту не проводився відповідно до ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що земельну ділянку площею 2,5119 га з кадастровим номером: :01:002:0289 було надано в користування ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» відповідно до вимог чинного законодавства.

Новобілярська селищна рада також наголошує, що постановою Кабінету Міністрів України №1073 від 30.07.2007р. «Про межі акваторії морського порту Южний», з урахуванням змін, внесених постановою № 406 від 03.06.2013р., надано у користування ДП «Адміністрація морських портів України» акваторію в межах, визначених вказаною постановою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2009 р. № 1356-р надано ДП «Морський торгівельний порт Южний» у постійне користування земельну ділянку, розташовану в межах наданої йому акваторії Аджалицького лиману. При цьому, п. 2 вказаного розпорядження Одеській обласній адміністрації та Держкомзему вказано забезпечити виконання п. 1 цього розпорядження.

Відповідач вказує, що межі акваторії Аджалицкого лиману (яка є частиною акваторії порту Південний) збігаються із межами земельної ділянки наданої у постійне користування порту Південний, утім, на даний час межі земельної ділянки, яка надана у постійне користування ДП «Морський торгівельний порт Южний» відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій» не встановлено. В свою чергу, межі смт. Нові Біляри Лиманського району Одеської області встановлено відповідно до вимог чинного законодавства, а тому оскаржуване рішення Новобілярскою селищною радою прийнято у межах повноважень, відповідно до чинної містобудівної документації та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Доводи позивача про те, що надана оскаржуваним рішенням земельна ділянка розташована в межах акваторії морського порту Південний та відповідно в межах земельної ділянки порту Південний відповідач вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Новобілярська селищна рада Лиманського району також вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що земельна ділянка, яку надано в оренду ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» згідно Договору оренди від 17.05.2019р., розташована під акваторію морського порту Південний та сформована за рахунок земель, наданих у постійне користування порту Південний. Висновки позивача щодо знаходження спірної ділянки в межах акваторії морського порту Південний та, відповідно, порушення компетенції щодо розпорядження нею, на думку відповідача, ґрунтуються на візуальному співставленні позивачем даних публічних реєстрів, що не може вважатися допустимим та достовірним доказом.

Також відповідач зауважує, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.09.2016р. № 657-р не визначено межі земельної ділянки, на якій передбачено проведення вказаних робіт, а отже, оскаржуване рішення жодним чином не впливає на подальше схвалення чи реалізацію вказаного техніко-економічного обґрунтування.

Таким чином, Новобілярська селищна рада Лиманського району вважає, що надання земельної ділянки ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства і відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідач - ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що земельна ділянка площею 2,5119 га з кадастровим номером :01:002:0289 перебуває в комунальній власності смт. Нові Біляри, що підтверджується даними з Державного земельного кадастру.

ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2009р. № 1356-р «Про надання державному підприємству Морський торгівельний порт Южний у постійне користування земельної ділянки» не визначено, яку саме земельну ділянку (площу, координати тощо) надано позивачу у постійне користування.

Крім того, позивачем не додано до позовної заяви ані копію акта на право постійного користування, ані копію витягу з Державного реєстру прав з інформацією про те, що земельна ділянка, зайнята Аджалицьким лиманом, знаходиться на праві постійного користування у позивача. За таких обставин, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів того, що він є користувачем спірної земельної ділянки.

Твердження позивача про те, що відведення спірної земельної ділянки суперечить розробленій проектній документації «Реконструкція водних підходів, маневрових зон та операційних акваторій біля причалів з урахуванням перспективного вантажообігу морського порту Южний», що схвалена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.09.2016р № 657-р, відповідач вважає безпідставними, оскільки даним розпорядженням не визначено межі земельної ділянки, на якій передбачено проведення вказаних робіт.

ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» також зауважує, що взагалі незрозумілим є, які саме права та інтереси ДП «Адміністрація морських портів України» порушено рішенням Новобілярської селищної ради від 26.04.2019 № 492- VII, що оспорюється, оскільки позивач не є постійним землекористувачем земельної ділянки, зайнятої Аджалицьким лиманом.

Також відповідач зауважив, що рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019 № 492- VII вже було реалізоване і вичерпало свою дію внаслідок укладення договору оренди від 17.05.2019р., у зв`язку із чим позовна вимога про визнання незаконним та скасування зазначеного рішення Новобілярської селищної ради не призведе до поновлення прав позивача, а отже, не є ефективним способом захисту прав.

Згідно ж висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 13.10.2020р. справі №369/10789/14-ц, суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі, якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній із сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення.

Крім того, як зазначив відповідач, Южненською міською радою Одеського району Одеської області 30.09.2021р. прийнято рішення №700-УІІІ «Про розірвання за згодою сторін договору оренди землі (кадастровий номер :01:002:0289) від 17.05.2019р., укладеного з ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», на виконання якого між сторонами підписано угоду про розірвання Договору оренди землі від 17.05.2019р. та повернуто земельну ділянку Новобілярській селищній раді.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків:

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 16 зазначеного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Отже, звертатися з позовом може не будь-яка, а лише заінтересована особа.

В ході розгляду справи №916/876/20 судом встановлено, що рішенням Новобілярської селищної ради від 22.12.2017р. №291-VІІ затверджено Генеральний план смт. Нові Біляри, поєднаний з планом зонування смт. Нові Біляри Лиманського району Одеської області, згідно з яким межі смт. Нові Біляри збільшено з 107.9943 га до 1291,9300 га. Також рішенням ради № 91-VІІ було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж смт. Нові Біляри Лиманського району Одеської області відповідно до генерального плану смт Нові Біляри, поєднаного з планом зонування території смт Нові Біляри Лиманського району Одеської області; доручено виконавчому комітету Новобілярської селищної ради замовити в землевпорядній організації розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж смт Нові Біляри Лиманського району Одеської області.

Рішенням Лиманської районної ради Одеської області від 03.04.2018р. №372-VІ затверджено проект землеустрою щодо встановлення меж смт. Нові Біляри, яким встановлено межі селища загальною площею 1291,9300 га.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць №НВ-018 від 25.05.2018р. на підставі рішення Лиманської районної ради Одеської області від 03.04.2018р. №372-VII 25.05.2018р. внесено відомості про межі адміністративно-територіальних одиниць: смт. Нові Біляри площа земель в межах території адміністративно-територіальної одиниці - 1291,9300 га.

Рішенням Новобілярської селищної ради від 21.12.2018р. №442-VІІ ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,52 га в оренду строком на 49 років для будівництва обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту із земель комунальної власності, які перебувають в запасі на території смт. Нові Біляри Лиманського району Одеської області.

На підставі вказаного рішення ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» 05.04.2019р. земельну ділянку площею 2,5119 га зареєстровано в Державному земельному кадастрі (кадастровий номер: :01:002:0289, форма власності - комунальна).

Даним проектом землеустрою було передбачено зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки з земель водного фонду на землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (код згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель J-12.02 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту). Проект землеустрою було погоджено Державним агентством водних ресурсів України (висновок від 13.02.2019р. №716/4/11-19), Відділом містобудування та архітектури Лиманської районної державної адміністрації Одеської області (висновок від 08.02.2018р. №144/01-21/136), а також, отримано позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації (висновок Держгеокадастру від 21.03.2019р. №740-19).

В подальшому, рішенням Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VІІ затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» земельної ділянки площею 2,5119 га (кадастровий номер :01:002:0289) в оренду строком на 49 років для будівництва обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту, та передано зазначену земельну ділянку в оренду терміном на 49 років ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» зі зміною цільового призначення земельної ділянки - для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту (цільове призначення згідно з КВЦПЗ - 12.02.), вид використання - для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту.

У подальшому, 17.05.2019р. між Новобілярською селищною радою Лиманського району Одеської області (Орендодавець) та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» (Орендар) було укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець, на підставі рішення Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області №492-VII від 26.04.2019р., передав, а Орендар прийняв в строкове, платне користування земельну ділянку із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення комунальної власності, загальною площею 2,5119 га (кадастровий номер :01:002:0289) для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту на території смт Нові Біляри Лиманського району Одеської області. Згідно із розділом 3 договору, він укладений строком на 49 років.

Відповідно до Акта приймання-передачі земельної ділянки, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду строком на 49 років вказану земельну ділянку. 28 травня 2019р. право користування на підставі Договору від 17.05.2019р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України, преамбули Водного кодексу України, ст. 324 Цивільного кодексу України водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу та його національним надбанням, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 12 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За змістом ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України, ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами.

Усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море (ст. 3 Водного кодексу України).

Згідно зі ст. 5 Водного кодексу України до водних об`єктів загальнодержавного значення належать: 1) внутрішні морські води, територіальне море та акваторії морських портів; 2) підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; 3) поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; 4) водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних. До водних об`єктів місцевого значення належать: 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення; 2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.

За змістом п. 3 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996р. № 269 (у редакції постанови від 29.03.2002р. № 431) внутрішні морські води України - це, зокрема, води заток, бухт, губ і лиманів, морів та проток, що історично належать Україні.

Відповідно до п.п. 2, 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про морські порти України» акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден; морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону України «Про морські порти України» межами морського порту є межі його території та акваторії. Межі території морського порту визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України, виходячи з положень Земельного кодексу України. Межі акваторій морських портів визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України без порушення меж акваторій суміжних морських рибних портів та річкових портів. Відведення акваторії морського порту (надання в користування) адміністрації морських портів України здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України відповідно до закону.

Згідно зі ст. 14 Водного кодексу України розпорядження внутрішніми морськими водами, територіальним морем, а також акваторією морських портів належить до відання Кабінету Міністрів України у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів.

В свою чергу, згідно зі ст. 10 Водного кодексу України до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить: 1) здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; 2) контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів; 3) встановлення правил загального користування водними об`єктами в порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу; 4) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) діяльності підприємств та інших об`єктів в разі порушення ними вимог водного законодавства в межах своєї компетенції; 5) організація роботи, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварій та стихійного лиха, погіршенням якості вод або їх шкідливою дією, залучення у встановленому порядку до цієї роботи підприємств, установ і організацій; 6) організація інформування населення про стан водних об`єктів, а також про надзвичайні екологічні ситуації, які можуть негативно вплинути на здоров`я людей, та про заходи, що вживаються для поліпшення стану вод; 7) вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин у межах своєї компетенції.

Таким чином, розпорядження акваторією морських портів належить до виключної компетенції Кабінету Міністрів України.

Між тим, як встановлено судом і достеменно підтверджується наявними матеріалами справи, право користування акваторією морського порту відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2007р. №1073 належить позивачу, а виключне право розпорядження таким об`єктом - Кабінету Міністрів України.

Дійсно, чинне законодавство не містить визначення поняття акваторії водного об`єкта, водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Водного кодексу України акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден.

Таким чином відсутність доказів визначення меж земельної ділянки, переданої в тимчасове користування позивачу, не є тотожнім відсутності доказів визначення меж частини водного об`єкта, який входить до акваторії порту, що також свідчить про наявність порушеного права позивача.

Суд також зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018р. у справі №905/1926/16, від 30.01.2019р. у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019р. у справі №916/3156/17, від 16.06. 2020 р. у справі № 145/2047/16-ц.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 р. у справі № 916/1415/19).

Отже, суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі, якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020р. у справі № 369/10789/14-ц).

Предметом спору у справі №916/876/20 є визнання незаконним та скасування рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» земельної ділянки в оренду строком на 49 років та надання в оренду земельної ділянки, розташованої на території Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області».

Враховуючи сталу судову практику, суд вважає, що у даному випадку обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання рішення Новобілярської селищної ради, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію, не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування земельною ділянкою, а отже, потребуватиме додаткових засобів захисту.

Про це у клопотанні про закриття провадження у справі №916/876/20 зазначав відповідач - ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», та з такою позицією відповідача погодився і позивач у заяві з процесуальних питань, що надійшла до суду 11.10.2021р. (вх.№26945/21).

Що стосується вимоги позивача про визнання недійсним на майбутнє Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою з ТОВ компанією «ТЕХАГРО», то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з висновком Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020р. у справі №910/12787/17, особа, що звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Як вже зазначалося вище, ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація морського порту Південний) у даній справі заявлено вимогу до Новобілярської селищної ради Лиманського району та Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «ТЕХАГРО» про визнання недійсним на майбутнє Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою з ТОВ Компанія «ТЕХАГРО».

При цьому, позивачем в ході розгляду справи не обґрунтовано, яким чином сам факт визнання зазначеного Договору оренди недійсним відновить його порушене право на володіння та користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0289.

Крім того, будь-яких вимог, пов`язаних із наслідками визнання зазначеного Договору недійсним, відновлення прав позивача шляхом повернення земельної ділянки або витребування її від ТОВ Компанія «ТЕХАГРО, позивачем заявлено не було.

Слід зауважити, що у своїй у заяві про вступ у справу прокурор зазначав, що позивачем питання повернення земельної ділянки її власнику або законному користувачу на вирішення суду не поставлено, в чому вбачається неналежний захист інтересів держави, а заявлена вимога про визнання недійсним Договору оренди без вирішення питання щодо повернення земельної ділянки є неефективним способом захисту державних інтересів, обраним позивачем.

Таким чином, суд погоджується з наведеною позицією прокурора у даній справі та зазначає, що позивачем у даній справі обрано неналежний спосіб захисту своїх прав у вигляді заявлення вимоги про визнання недійсним на майбутнє Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою з ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», що є самостійною підставою для відмови у задоволення позову.

Суд зазначає, що серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391), визнання права власності (ст.392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (ст. 1166, 1167, 1173).

Слід також зауважити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки, зокрема, сформульовані в п. 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 р. у справі № 910/3009/18.

За матеріалами справи, Южненською міською радою Одеського району Одеської області 30.09.2021р. прийнято рішення №700-УІІІ «Про розірвання за згодою сторін договору оренди землі (кадастровий номер :01:002:0289) від 17.05.2019р., укладеного з ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», на виконання якого між Новобілярською селищною радою та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» підписано Угоду про розірвання договору оренди землі від 17.05.2019р.

За таких обставин, виходячи з обставин цієї справи належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо позивач був позбавлений права володіння земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав.

Враховуючи все викладене вище, на думку суду, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Південний) до Новобілярської селищної ради Лиманського району та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» про визнання недійсним та скасування рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ Компанії «ТЕХАГРО» земельної ділянки в оренду строком на 49 років та надання в оренду земельної ділянки, розташованої на території Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області»; визнання недійсним на майбутнє Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою та ТОВ Компанія «ТЕХАГРО».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

При цьому, за приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Південний) до Новобілярської селищної ради Лиманського району та Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «ТЕХАГРО» про визнання недійсним та скасування рішення Новобілярської селищної ради від 26.04.2019р. №492-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ компанії «ТЕХАГРО» земельної ділянки в оренду строком на 49 років та надання в оренду земельної ділянки, розташованої на території Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області»; визнання недійсним на майбутнє Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0289 від 17.05.2019р., укладеного між Новобілярською селищною радою з ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повний текст рішення складено 08 листопада 2021 р.

Суддя Н.В. Рога