ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.11.2021р. Справа №905/1074/21

за позовом: Приватного підприємства «Техенерго» (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Миру, буд.51, )

до відповідача: Комунального підприємства «Покровськтепломережа» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, буд.4-А, )

про стягнення 52078,85 грн

Суддя Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне підприємство «Техенерго», м.Бахмут звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ про стягнення 48315,78 грн основного боргу, 541,14 грн інфляційних втрат, 595,67 грн 3% річних, 2626,26 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №03/2020 від 12.02.2020р. на виконання робіт в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати виконаних робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 48315,78 грн, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021р., справу №905/1074/21 передано на розгляд судді Матюхіну В.І.

Ухвалою суду від 14.06.2021р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1074/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У зв`язку з відрахуванням зі штату судді Матюхіна В.І., 11.08.2021р. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, внаслідок чого справу №905/1074/21 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, Комунальне підприємство «Покровськтепломережа» було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі №905/1074/21 та розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №772, №672.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст.178 вказаного нормативно-правового акту.

Як зазначалось, провадження у справі було відкрито 14.06.2021р. (суддя Матюхін В.І.) та її розгляд здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суддею Паляницею Ю.О. справу прийнято до свого провадження 16.08.2021р.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у ст.ст.2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За приписами ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В силу норм ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997p. і набула чинності в Україні 11.09.1997p.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж «розумного строку» цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Однак, Конвенція в першу чергу також гарантує «процесуальну» справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubov and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), §103).

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку «розумності строку» розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013р., Папазова та інші проти України від 15.03.2012р.).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити «розумним», не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Приймаючи до уваги вищенаведене, розгляд справи здійснюється у строк, який перевищує встановлений ст.248 Господарського процесуального кодексу України, проте, відповідає критеріям розумності строку розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх (ч.1 ст.887 Цивільного кодексу України).

В силу норм ст.324 Господарського кодексу України за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх.

Як свідчать матеріали справи, 12.02.2020р. між Комунальним підприємством «Покровськтепломережа» (замовник) та Приватним підприємством «Техенерго» (виконавець) був підписаний договір №03/2020, за змістом п.п.1.1 1.3 якого у порядку та на умовах визначених цим договором, виконавець бере на себе зобов`язання своїми засобами виконати техніко-економічне обґрунтування (ТЕО) (робота) «Реконструкція теплових мереж з метою перепідключення теплового навантаження котельні №2 провулок Колосова на котельню №7 вул.Європейська м.Покровськ Донецької області», а замовник зобов`язується прийняти результати роботи і сплатити виконавцю вартість в розмірі, в строк та на умовах договору. Результатом виконання робіт за цим договором є підготовлений у письмовому вигляді та підписаний уповноваженими особами виконавця техніко-економічне обґрунтування (ТЕО) «Реконструкція теплових мереж з метою перепідключення теплового навантаження котельні №2 провулок Колосова на котельню №7 вул.Європейська м.Покровськ Донецької області» (документація) в кількості 4 примірників на паперовому носії. Роботи виконуються виконавцем відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

За приписами п.3.1 укладеного сторонами правочину вартість робіт за цим договором узгоджується сторонами в кошторисі (додаток №2), який є невід`ємною частиною цього договору і становить 48315,78 грн без ПДВ.

Відповідно до п.9.1 договору №03/2020 від 12.02.2020р. останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та дійсний: в частині надання послуг - до 31.12.2020р., а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання.

За приписами п.п.4.1, 4.2 договору №03/2020 від 12.02.2020р. приймання-здавання виконаних робіт проводиться сторонами з наданням замовнику розробленої кошторисної документації в 4 примірниках на паперових носіях та оформленням акту прийому-здачі виконаних робіт. Замовник протягом 10 днів з дня отримання розробленої за цим договором документації та акту прийому-здачі виконаних робіт зобов`язаний прийняти роботи і повернути виконавцю підписаний акт прийому-здачі виконаних робіт або направити мотивовану відмову від їх приймання.

Виходячи зі змісту матеріалів справи, у грудні 2020 року Приватним підприємством «Техенерго» були виконані роботи з розроблення кошторисної документації техніко-економічного обґрунтування (ТЕО) (робота) «Реконструкція теплових мереж з метою перепідключення теплового навантаження котельні №2 провулок Колосова на котельню №7 вул.Європейська м.Покровськ Донецької області», про що 15.12.2020р. оформлений акт здачі-приймання робіт за договором №03/2020 від 12.02.2020р. на суму 48315,78 грн без ПДВ.

Вищевказаний документ підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень стосовно якості та обсягу виконаних робіт, скріплений печатками підприємств, містить посилання на договір №03/2020 від 12.02.2020р.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання обумовлених договором №03/2020 від 12.02.2020р. робіт на суму 48315,78 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм п.1 ч.1 ст.889 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

За правилами п.3.3 договору №03/2020 від 12.02.2020р. замовник проводить оплату фактично виконаних робіт в сумі 48315,78 грн без ПДВ протягом 15 банківських днів з моменту підписання сторонами акту прийому-здачі виконаних робіт.

Як зазначалось, акт здачі-приймання робіт за договором №03/2020 від 12.02.2020р. на суму 48315,78 грн без ПДВ, був підписаний сторонами 15.12.2020р.

Отже, зважаючи на викладені вище умови договору щодо порядку проведення розрахунків за цим правочином, строк виконання грошового зобов`язання є таким, що настав.

Відтак, зобов`язання з оплати виконаних у грудні 2020 року підрядних робіт за договором №03/2020 від 12.02.2020р. з урахуванням змісту постанови №159 від 16.12.2020р. Національного банку України «Про регламент роботи системи електронних платежів Національного банку України та порядок роботи банківської системи України в період завершення звітного року» мало бути виконано замовником до 11.01.2021р. включно.

Проте, як вказує позивач, відповідач за виконані роботи у встановлений строк не розрахувався, внаслідок чого за вказаним правочином (в межах предмету позову) у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 48315,78 грн.

Ухвалою господарського суду від 14.06.2021р. відповідачу було запропоновано представити суду, в тому числі, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову.

При цьому, належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед Приватним підприємством «Техенерго», відповідачем не представлено.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором №03/2020 від 12.02.2020р. виконав належним чином, зауважень щодо якості та обсягу виконаних робіт за вказаним договором від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Приватного підприємства «Техенерго» до Комунального підприємства «Покровськтепломережа» про стягнення основного боргу в сумі 48315,78 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

За правилами п.п.6.1, 6.2 договору №03/2020 від 12.02.2020р., за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором замовник і виконавець несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. За порушення термінів оплати робіт замовник виплачує виконавцю пеню від суми невиконаних зобов`язань у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в цей період, що не звільняє його від виконання зобов`язань за договором.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 2626,26 грн пені, а саме за період з 30.12.2020р. по 28.05.2021р.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні початку перебігу строку для нарахування неустойки за зобов`язаннями грудня 2020 року, суд дійшов висновку, що сума пені за простроченими зобов`язання відповідача по оплаті виконаних робіт за договором №03/2020 від 12.02.2020р. (в межах визначених позивачем періодів) становить 2402,55 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач заявив до стягнення 3% річних у розмірі 595,67 грн, а саме за період з 30.12.2020р. по 28.05.2021р.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні початку перебігу строку для нарахування процентів річних за зобов`язаннями грудня 2020 року, суд дійшов висновку, що сума 3% річних становить 544,05 грн.

Крім того, Приватне підприємство «Техенерго» просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 541,14 грн за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року.

Незважаючи на те, що позивач припустився помилки при визначенні початкової дати для нарахування інфляційних за наведеним зобов`язанням, суд встановив, що інфляційні є фактично більшими, ніж заявлено позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 541,14 грн.

Таким чином, дослідивши обставини виконання проектних робіт за договором №03/2020 від 12.02.2020р., настання строку виконання замовником обов`язку стосовно оплати виконаних робіт, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та процентів річних підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 2402,55 грн та 544,05 грн з одночасним задоволення вимог в частині стягнення інфляційних на заявлену позивачем суму.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2270 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Покровськтепломережа» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, буд.4-А, ) на користь Приватного підприємства «Техенерго» (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Миру, буд.51, ) 48315,78 грн основного боргу, 541,14 грн інфляційних втрат, 544,05 грн 3% річних, 2402,55 грн пені, а також судовий збір в сумі 2258 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.11.2021р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця