РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.11.2021Справа № 917/814/16 (910/5592/21)
Суддя Господарського суду міста Києва Яковенко А.В., розглянувши в письмовому провадженні позовну заяву ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 62; ідентифікаційний код 05808735)

про стягнення заробітної плати

в межах справи №917/814/16

За заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №917/814/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАз" про банкрутство.

До Господарського суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Автокраз" про стягнення заробітної плати.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Автокраз" стягнення заробітної плати до розгляду в межах справи №917/814/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" та відкрито провадження; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); витребувано у Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз": копію наказу про зарахування на роботу ОСОБА_1 ; довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за весь час заборгованості станом на 25.05.2021.

До Господарського суду міста Києва від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2021 надійшли витребувані документи.

29.06.2021 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 49 750,53 грн. за період з березня 2020 року по березень 2021 року включно.

Тобто, заявник збільшив свої позовні вимоги шляхом зміни періоду заборгованості по виплаті заробітної плати.

Розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог суд дійшов висновку про його прийняття та ухвалено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням поданої заяви. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що за приписами пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Отже, оскільки, строк подачі такої заяви не пропущений (так як направлена до суду засобами поштового зв`язку 24.06.2021), суд вважає за можливе прийняти заяву позивача про збільшення позовних вимог та зазначає про відсутність процесуальних перешкод вчинення такої процесуальної дії.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

У відповідності до ч.8 статті 251 ГПК України При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами 1 та 2 статті 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи, а також доказами, що були надані позивачем протягом усього періоду розгляду справи в суді.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, встановив наступне.

ОСОБА_1 було призначено на посаду розпорядником праці з 28.04.1980, що підтверджується копією наказу ВАТ «КрАЗ», №1324 від 25.04.1980, 02.06.2020 позивача прийнято по переводу із Дочірнього підприємства «автомобільне виробництво «КрАЗ» на роботу в Холдингову компанію «АвтоКраз», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АвтоКраз», на посаду провідного інженера з нормування праці у відділ організації праці та заробітної плати, де працює на момент звернення до суду.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне отримання винагороди за працею захищається законом.

Статтею 1, 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконувану ним роботу.

За нормами ст. ст. 21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У ч. 3 ст. 15 зазначеного Закону закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці").

Вимоги позивача про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком.

Як вбачається із наданими сторонами доказами до суду, відповідач всупереч наведеним законодавчим положенням не виплачує ОСОБА_1 заробітну плату. Як вказує позивач у позовній заяві, заборгованість відповідача з виплати позивачеві заробітної плати становить 49 750,53 грн. за період з лютого 2020 року по березень 2021 року.

Вказаний розрахунок позивачем був здійснений на підставі довідки з Пенсійного фонду за формою ОК-7 (копія якого додано до позовної заяви), про що вказано в позовній заяві, де вказано розмір нарахованої заробітної плати за період з березня 2020 року по березень 2021 року у загальному розмірі 49 750,53 грн. В той же час, суд звертає увагу, що розмір заробітної плати по кожному місяцю окремо відрізняється від сум зазначених в довідці Пенсійного фонду України за формою ОК-7.

Відповідачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 надано довідку про розмір заборгованості по заробітній платі у сумі 30 484,99 грн., проте відповідно до цієї довідки за березень місяць не зазначено розміру заробітної плати до виплати, в той же час відповідачем не надано доказів про виплату такої заробітної плати та не надано пояснень з приводу не зазначення розміру заробітної плати в березні місяці 2020 року, таким чином відповідачем не було спростовано розрахунок позивача. Оскільки ухвала суду від 25.05.2021 про витребування доказів в частині надання доказів виплати заробітної плати відповідачем виконана не була, суд, відповідно до приписів частини десятої статті 81 ГПК України, визнає обставину (розмір заборгованості наданий позивачем), для підтвердження, спростування якої витребовувались, зокрема докази сплати заборгованості.

Таким чином, за перерахунком суду, на підставі довідки з Пенсійного фонду України за формою ОК-7, та оскільки, доказів на спростування розміру заборгованості з виплати заробітної плати відповідачем не надано, то правомірним до стягнення з відповідача розміру заборгованості по заробітній платі становить 48 381,50 грн. за період з березня 2020 по березень 2021.

Крім того, суд звертає увагу, як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України.

Тому, враховуючи, що заробітна плата позивача у розмірі, яка визначена судом до стягнення (48 381,50 грн.), вирахувана без виключення сум податків та інших обов`язкових платежів, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 48 381,50 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «АвтоКраз» заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 48 381,50 грн, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті, за період з березня 2020 року по березень 2021 року включно.

Крім того, керуючись положеннями п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 207,53 грн.

На підставі викладеного та керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АвтоКраз» (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62; ідентифікаційний код 05808735) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 48 381 (сорок вісім тисяч триста вісімдесят одна) грн. 50 коп. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АвтоКраз» (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62; ідентифікаційний код 05808735) в дохід Державного бюджету України 2 207 (дві тисячі двісті сім) грн. 53 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя А.В. Яковенко