ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.11.2021 м. СумиСправа № 920/953/21

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгпрес

до - Конотопської міської ради,

про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі

За участю представників сторін:

від позивача не прибув;

від відповідача не прибув.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 01.09.2021 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земелі від 25.03.2015 (надалі Договір), у редакції, яка запропонована позивачем.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що маючи намір скористатись переважним правом на укладення Договору на новий строк на тих самих умовах, позивач направив на адресу відповідача заяву, додавши до неї додаткову угоду. Заява була отримана відповідачем. Відповідач після закінчення строку спірного договору не повідомив позивача про заперечення у його поновленні, а тому позивач вважає, що договір продовжив свою дію на тих самих умовах і на той самий строк, в порядку частини 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Ухвалою суду від 06.09.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі.

28.09.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує.

У відзиві відповідач зазначає, що позивач в порушення вимог чинного законодавства додав до заяви про поновлення договору проект додаткової угоди, а не проект договору; стаття 33 Закону України «Про оренду землі», на яку посилається позивач змінена на сьогоднішній день; відповідач взагалі не має наміру передавати спірні земельні ділянки в оренду; спірні земельні ділянки не можуть бути об`єктом цивільного права та щодо них не може бути укладений договір так як вони не сформовані та їм не присвоєно кадастровий номер.

05.10.2021 позивач надав суду відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача щодо неможливості поновлення строку дії договору оренди та неподання позивачем проекту договору.

Суд ухвалою від 13.10.2021 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

02.11.2021 від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без участі представників сторін. Також позивач у клопотанні виклав письмові пояснення щодо заявлених ним позовних вимог.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

25.03.2016 між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно до умов якого позивачу передано в користування на умовах оренди земельні ділянки, загальною площею 0,00364 га, які знаходяться за адресою: м.Конотоп, вул. Успенсько-Троїцька (район житлового будинку № 4), м.Конотоп, пл. Конотопських дивізій (поряд з трамвайною зупинкою), м.Конотоп, вул. Успенсько-Троїцька (район житлового будинку № 7), м.Конотоп, вул. Будівельників (район житлового будинку № 28), м.Конотоп, вул.Братів Лузанів (район житлового будинку № 56) , строком до 25.03.2019 для обслуговування торговельних кіосків. Договір був зареєстрований у Конотопській міській раді за № 9 01.04.2016.

09.06.2020 між сторонами був укладений додатковий правочин до договору оренди, за умовами якого право оренди продовжено на один рік до 09.06.2021. Також були внесені зміни щодо переліку земельних ділянок, які передані в оренду, а саме виключена земельна ділянка за адресою : м.Конотоп, вул. Успенсько-Троїцька (район житлового будинку № 4)

Вищезазначені обставини підтверджуються копією Договору та додаткового правочину (а.с.14-17).

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Оскільки вказана обставина визнається сторонами в заявах по суті, то вона є такою, що встановлена судом.

Згідно з п.8 Договору передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено Договір, орендар має переважне право поновлення його на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди землі.

Маючи намір поновлення Договору, позивач направив на адресу відповідача заяву від 05.05.2021 року, додавши до неї додаткову угоду . Факт отримання заяви та проекту додаткової угоди 05.05.2021 відповідач не заперечує у заяві по суті відзиві на позов- тому цей факт є встановленим.

Позивач стверджує, що протягом місяця з дня отримання вказаної заяви та додаткової угоди, як це регламентовано ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі, тобто по 05.06.2021, з боку відповідача жодної пропозиції щодо неприйнятності умов запропонованої позивачем додаткової угоди на адресу позивача не надійшло. Відповідачем вказаних обставин належними та допустимими доказами не спростовано, а тому вказані обставини є такими, що встановлені судом.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що він продовжив використовувати орендовану земельну ділянку та сплачувати орендну плату. Крім того, позивачем до матеріалів справи надано докази сплати орендної плати за земельну ділянку (а.с.11-12).

Також, суд звертає увагу, що позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору. Відповідач не надав своєчасної (протягом місяця) відповіді на заяву позивача про згоду або відмову у поновленні Договору.

Враховуючи, що відповідач після закінчення строку спірного Договору не повідомив позивача про заперечення у його поновленні, то позивач вважає, що договір продовжив свою дію на тих самих умовах і на той самий строк, в порядку частини 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що стаття 33 Закону України Про оренду землі була змінена, тому позивач неправомірно посилається на стару редакцію правової норми. Суд не погоджується з доводами відповідача з огляду на наступне: Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019 № 340-IX (набрав чинності 16.01.2020) дійсно стаття 33 Закону України «Про оренду землі» була викладена у новій редакції та Закон доповнено статтею 32 «Поновлення договорів оренди землі»: Поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України".

Однак розділ IX Закону України «Про оренду землі» доповнено абзацом 4 такого змісту: Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Тому при розгляді справи суд застосовує редакцію статті 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції станом на момент укладання договору, тобто станом на 25.03.2016.

Отже, відповідно до ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом. Таким спеціальним законом є Закону України Про оренду землі.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" визначено як умови та підстави поновлення договору оренди землі, так і обов`язок сторін укласти додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення.

Як вже зазначалось, матеріально-правовою підставою свого позову позивач обрав частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Суд погоджується з доводами позивача, що його права як землекористувача підлягають захисту у відповідності до спеціальних норм земельного законодавства, зокрема, частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 6, ч. 8 ст. 33 Закону України Про оренду землі у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Як зазначено вище, позивач звернувся з листом до відповідача про поновлення Договору, а саме шляхом укладення додаткової угоди.

Суд звертає увагу, що у позивача були наявні підстави розраховувати на можливість поновлення Договору в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки позивач заперечень від відповідача не отримав та продовжив користуватись земельною ділянкою.

Частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

Згідно з п. 9 ст. 33 Закону України Про оренду землі відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, на переконання суду, основним є те, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Добросовісний орендар має право розраховувати на отримання рішення відповідача на поновлення договору оренди землі, тобто може вважатись таким, що набув права правомірного очікування.

Позивач дотримувався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, тобто, позивач може вважатись таким, що набув права правомірного очікування.

Позивач після закінчення строку, на який було укладено спірний Договір, продовжував належним чином користуватись земельною ділянкою та сплачувати орендну плату, що відповідачем не спростовано, а відповідач протягом місяця з дня закінчення строку оренди не направив йому письмове повідомлення про відмову у поновленні.

Позивач направив відповідачу заяву про продовження договору, додав до неї проект додаткової угоди. Однак відповідач додаткову угоду не підписав, в той же час заперечень не висловив, що, у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки він продовжив використовувати спірну земельну ділянку.

Суд дійшов висновку, що наявні підстави для поновлення спірного договору оренди землі відповідно до норм ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки позивач належно виконує свої обов`язки за Договором, що відповідачем не спростовано, до закінчення строку дії Договору він повідомив відповідача в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення Договору на новий строк, до листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, а відповідач письмово не повідомив позивача про відмову в поновленні Договору. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк.

Відповідно до частини 8 статті 33 названого Закону таке передання здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З наведеного вбачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі", то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Також суд вважає за необхідне надати оцінку аргументам відповідача щодо неможливості передачі в оренду земельних ділянок у зв`язку із тим, що вони несформовані, відсутні кадастрові номера земельних ділянок, а тому не можуть бути об`єктом цивільних прав.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача, так як відповідно до позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 367/2020/15-ц від 29.05.2021 формування земельних ділянок їх володільцем, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Крім цього, відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, закріпивши в Цивільному кодексі України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.123, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торгпрес до Конотопської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі задовольнити повністю.

2. Визнати укладеною між Конотопською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгпрес» додаткову угоду від 10.06.2021 до договору оренди землі від 25.03.2016 у наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення договору оренди землі від 25.03.2016 року, зареєстрованого 01.04.2016 року №9

м. Конотоп 10.06.2021

Орендодавець (уповноважена ним особа) Конотопська міська рада, місцезнаходження юридичної особи: Україна,41600, Сумська область. Місто Конотоп, проспект Миру, будинок 8, ідентифікаційний код 24006881, в особі міського голови Семеніхіна Артема Юрійовича, який зареєстрований у м.Конотоп, другий провулок вулиці Тургенєва,8 та діє на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні і положень Земельного Кодексу України з одного боку

та Орендар - товариство з обмеженою відповідальністю Торгпрес в особі керівника Стогнушко Олени Федорівни, яка діє на підставі статуту в новій редакції, затвердженого загальними зборами учасників від 24.03.2016 протокол № 1 (місцезнаходження юридичної особи: 41600,м. Конотоп, вул. Свободи, 17 б, ідентифікаційний код 21106145), з другого боку, уклали цю додаткову угоду про наступне:

1. Поновити строк дії договору оренди землі від 25.03.2016 року, зареєстрованого 01.04.2016 за номером 9 по пл. Конотопських дивізій, м. Конотоп (поряд з трамвайною зупинкою), вул. Успенсько-Троїцькій, м.Конотоп (район житлового будинку № 7), вул. Будівельників м.Конотоп (район житлового будинку № 28), вул.Братів Лузанів, м.Конотоп (район житлового будинку № 56) на той самий строк та на тих самих умовах.

2. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 25.03.2016 року, зареєстрованого 01.04.2016 № 9 . Додаткова угода набуває чинності з моменту внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

3. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами і державної реєстрації та є невід`ємною частиною договору оренди.

Орендодавець Конотопська міська рада Україна, 41600, Сумська область, місто Конотоп, проспект Миру, будинок 8 Код А.Ю.СеменіхінОрендар Товариство з обмеженою відповідальністю Торгпрес 41600, м. Конотоп, вул. Свободи,17 б, Код О.Ф.Стогнушко

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.11.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко