ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
09.11.2021 Справа № 914/1983/21
Господарський суд Львівської області в складі судді О.Д. Запотічняк
за участю секретаря судових засідань А.П. Полянського
розглянувши заяву про вирішення питання витрат на правову допомогу у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут геології», м. Київ,
до відповідача : Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради, Львівська обл., м. Моршин,
за участю третьої особи -1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Моршинська міська рада, Львівська обл., м. Моршин,
за участю третьої особи -2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРГЕОЛОГСТРОМ», м. Київ,
про визнання незаконним та скасування рішення, яке оформлене протоколом №64 від 27.05.2021, скасування договору №821 від 11.06.2021.
за участю представників:
від позивача: Афанасьєв О.Л.- представник;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи -1: не з`явився;
від третьої особи-2: Карташова К.І. представник;
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут геології» до Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, яке оформлене протоколом №64 від 27.05.2021, скасування договору №821 від 11.06.2021.
За результатами розгляду справи, 02.11.2021 Господарським судом Львівської області було ухвалено рішення, яким відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 4.2 Договору розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється у Додатку до цього Договору.
Відповідно до п. 4.4 гонорар за надання правової допомоги сплачується авансом, якщо інше не визначено в Додатку до цього Договору.
1.2. зі здійснення підготовки та подання до суду (та копій учасникам згідно вимог ГПК України) пояснень третьої особи (прим. Клієнта) в інтересах Клієнта в рамках справи № 914/1983/21: збір, аналіз та систематизація доказів, аналіз судової практики, аналіз загальних та спеціальних норм (в т.ч. щодо нормативно- правового регулювання геологічного вивчення, дослідно-промислової розробки корисних копалин), формування правової позиції, друк та копіювання документів, написання та подання пояснень третьої особи, представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях незалежно від їх тривалості та кількості. підготовка та подання необхідних процесуальних клопотань/заяв (документів), фіксована сума гонорару (винагороди) в суді першої інстанції складає 21 000,00 гривень.
Також Третьою особою 2 надано суду Рахунок-фактура №СФ-012 від 02 серпня 2021 р. на суму 24 000,00 грн. виставлений адвокатський об`єднанням «АРДЕН» за послуги з професійної правничої допомоги.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі-Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 вищезазначеного Закону передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Разом із тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ГПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану її учасників.
За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Разом з тим, Позивачем у справі надіслано заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, просив у задоволенні таких відмовити повністю або задовільнити в сумі 2270 грн яка є співмірною сумі сплаченого судового збору.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовано також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Разом з тим, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2021 у справі №920/39/20 та від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката Карташової К.І. судом враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу наданих юридичних послуг так і доцільність понесених витрат.
У даній справі перелічені вище принципи в повній мірі не дотримані.
Суд погоджується із тим, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат вправі самостійно визначатися зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Але суд вважає неприпустимим штучне збільшення обсягу наданих адвокатом послуг.
На переконання суду, збір, аналіз та систематизація доказів, аналіз судової практики, аналіз загальних та спеціальних норм (в т.ч. щодо нормативно- правового регулювання геологічного вивчення, дослідно-промислової розробки корисних копалин), формування правової позиції, написання та подання пояснень третьої особи, тому витрати на їх проведення не можуть відшкодовуватися окремо як правова допомога.
Крім того, низка послуг, вказаних у Додатку, такі як друк та копіювання документів не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок..
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, суд вважає, що розмір заявлених адвокатом Карташовою К.І. витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 24 000,00 грн, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.
На переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Третьою особою подавались пояснення , було проведено лише два судові засідання в яких представник приймала участь в режимі відеоконференції, справа не є складною, ні об"ємною, ні резонансною, немає публічного інтересу.
Як наслідок, суд вважає обґрунтованими та документально підтвердженими заявлені позивачем судові витрати в сумі 4000,00 грн. В задоволенні решти витрат відмовити за безпідставністю.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРГЕОЛОГСТРОМ» про стягнення судових витрат задоволити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут геології» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРГЕОЛОГСТРОМ» 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. В задоволенні решти витрат на правничу допомогу відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 10.11.2021р.
Суддя Запотічняк О.Д.