РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2021Справа № 910/5794/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "РЕИ БРОВАРИ"
доАкціонерного товариства "Укргазвидобування"
простягнення 6 206 706, 48 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Мазепа Н.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Горошко Т.М. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/5794/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕИ БРОВАРИ" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості за договором № УБГ 223/034-20 про надання послуг від 11.12.2020 в розмірі 6 180 834, 00 грн, пені в розмірі 2 806, 38 грн, 3% річних в розмірі 23 066,10 грн.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 24.09.2021.

20.09.2021 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення (обґрунтування) щодо підстав подання заяви про виключення з числа доказів Актів про вивезення відходів буріння на 37-ми арк., доданих до відзиву на позов під № 11, зважаючи на недоліки, які допущені під час їх оформлення.

Безпосередньо в судовому засіданні 24.09.2021 представники позивача наполягали на задоволенні заявленого позову та надали усні пояснення.

Представник відповідача, у свою чергу, усно та письмово обґрунтував необхідність виключення актів з числа доказів.

Заслухавши доводи представника відповідача, суд вирішив задовольнити його вимоги та виключити з числа доказів Акти про вивезення відходів буріння на 37-ми арк.

Суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами, оголосив перерву в судовому засіданні до 22.10.2021.

20 та 21 жовтня позивачем подано письмові пояснення до судових дебатів та заявлено про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 22.10.2021 проведено дебати та відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом після виходу з нарадчої кімнати проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2020 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (як замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕИ БРОВАРИ" (як виконавцем) укладено договір про надання послуг за мовами якого та додатків до нього, виконавець зобов`язується надати послуги, вказані у пп. 1.1.1. та пп. 1.1.2. цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором, а саме послуги:

- збирання, розділення відходів буріння на рідку і тверду фази;

- завантаження та вивозу відходів буріння на відведених місяцях чи об`єктах, з використанням матеріалів, спеціального транспорту і технологічного обладнання виконавця (надалі разом - послуги).

У п. 1.2. договору виконавець підтверджує, що має право здійснювати діяльність у сфері поводження з небезпечними відходами на підставі безстрокової ліцензії Міністерства екології та природних ресурсів України (наказ від 09.08.2017 № 301).

Строку надання послуг визначається у п. 2 Додатку № 4 до цього договору.

У розділі 2 договору сторони погодили наступний порядок надання та прийняття послуг:

- за 10 календарних днів до запланованої дати початку надання послуг замовник направляє, офіційним та/або електронним листом, замовлення виконавцю, яке містить інформацію про початок надання послуг;

- протягом строку, визначеного у замовленні виконавець власними силами забезпечує доставку необхідного обладнання та власного житлового вагончика безпосередньо на об`єкти згідно із затвердженою замовником схемою розміщення обладнання на майданчику спорудження свердловини;

- кількість відходів буріння, які передаються замовником виконавцю, остаточно визначаються на об`єкті замовника після завантаження і зважування, про що сторонами складається та підписується акт про передачу відходів буріння;

- приймання-передача наданих послуг здійснюється з урахуванням підписаних сторонами актів про передачу відходів буріння, шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг, складеного виконавцем у двох примірниках по одному примірнику для кожної сторони;

- акт підписується замовником у випадку відсутності зауважень до якості/обсягу наданих послуг виконавцем та наявності і передачі виконавцем замовнику документів (на кожну партію вивезених відходів буріння), що підтверджують факт їх утилізації, застосування як вторинної сировини або остаточного розміщення;

- замовник при відсутності зауважень, зобов`язаний протягом 3-ох робочих днів з дня отримання акту його підписати або надати письмове обґрунтування відмови від підписання;

- у разі виявлення замовником недоліків при наданні послуг виконавцем, в тому числі несвоєчасного завантаження, утилізації/остаточного розміщення відходів буріння, сторони складають акт про виявлені недоліки.

Відповідно до пунктів 4.1.-4.3. договору, загальна ціна складає до 37 398 405, 60 грн, в т.ч. ПДВ 6 233 067, 60 грн. Детальний розрахунок вартості послуг міститься у Протоколі погодження договірної ціни на надання послуг, що є додатком № 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною. Оплата за надані послуги проводиться за фактичний обсяг наданих послуг після пред`явлення виконавцем рахунку-фактури на оплату та на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі та наданого виконавцем належним чином оформленого рахунка-фактури.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання виконавцем забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 8.2. цього договору, і діє до 31.12.2021.

Як стверджує позивач, на виконання взятих на себе зобов`язань за договором за період з дати його укладення по січень 2021 позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 6 180 834, 00 грн, про що складено три акти приймання-передачі наданих послуг № 42 від 10.01.2021, № 82 від 20.01.2021, № 141 від 31.01.2021.

Однак, на думку позивача, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно з договором, позивачем не отримано належні йому грошові кошти, які відповідач зобов`язаний сплатити за фактично отримані послуги.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилається, зокрема, на таке:

- факт передачі відходів від виконавця спеціалізованому підприємству (субпідряднику) мав засвідчуватися складанням Акту приймання-передачі на кожну партію вивезених відходів, а надані виконавцем акти приймання-передачі від ТОВ "РЕИ БРОВАРИ", як продавця до КП "Муніципальна компанія по поводженню з відходами", як покупцю, свідчать про факт звіряння переданого матеріалу для пересипки, складені у інші дати та на інший обсяг відходів ніж зазначені в актах про передачу відходів буріння від замовника виконавцю, а тому не є доказом виконання умов договору позивачем;

- зберігання та накопичення виконавцем відходів буріння отриманих від замовника, по затвердженому шляху транспортування - не було передбачено умовами договору та технічно не було можливими з огляду на відсутність місць зберігання;

- відповідно до п.2.3.2. договору купівлі-продажу № 4 від 04.12.2019 між ТОВ "РЕИ БРОВАРИ" та КП "Муніципальна компанія по поводженню з відходами", покупець має право використовувати товар на власний розсуд, а обов`язок покупця утилізувати, застосувати відходи буріння як вторинну сировину або остаточно розмістити в місці зберігання відходів, умовами такого договору не передбачено;

- акти прийому-передачі № 42 від 10.01.2021, № 82 від 20.01.2021 та № 141 від 31.01.2021 не є належними доказом виконання позивачем договору № УБГ 223/034-20;

- підпунктом 3.3.7. договору № УБГ 223/034-20 сторони домовились про право замовника не оплачувати надані виконавцем послуги у випадку ненадання/неналежного оформлення документів, зокрема, актів приймання-передачі наданих послуг, документів (на кожну партію вивезених відходів буріння), що підтверджують факт їх утилізації, застосування як вторинної сировини або остаточного розміщення, до моменту надання/виправлення таких документів виконавцем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач, зокрема, посилається на те, що згідно з п. 3.2.5. договору та п. 4.1. Технічного завдання (Додаток № 4 до договору) виконавець зобов`язаний забезпечити:

- спеціальне обладнання для поділу відходів на рідку та тверду фази за допомогою центрифуг і флокуляційно-седиментаційних установок для отримання технічної води для повторного використання ;

- інше обладнання для забезпечення якісного надання послуг відповідно до затвердженого та погодженого у встановленому порядку Технологічного регламенту.

Технологічним регламентом передбачено процес та перелік обладнання, схема його розташування на об`єкті замовника (п. 3.2.5. договору № УБГ 223/034-20).

Однак, як стверджує відповідач, виконавець не дотримав виконання погодженого із замовником Технологічного регламенту, а саме: не забезпечив заявленого ним обладнання і виконання технологічного процесу - не встановив центрифугу ОГШ, блок високотемпературної обробки відходів буріння, мембранну установку, що підтверджується листуванням між сторонами.

Як вбачається із доводів відповідача, результатом виконання процесу мало бути надання якісної послуги, але внаслідок відсутності заявленого обладнання вологість твердої фракції після процесу розділення бурового шламу, перевищила 30%; очистка води не забезпечила вилучення з неї шламу для можливості її повторного використання, а через відсутність блоку високотемпературної обробки відходів буріння не забезпечено знешкодження та випарювання вилученого з води шламу.

Згідно з п.п. 3.2.23 договору, виконавець зобов`язаний 15 числа місяця та в останній день місяця надавати замовнику результати лабораторних досліджень з приводу встановлення класу небезпеки відходів буріння.

Так, позивач надав Висновки № 73 від 15.01.2021 та № 241 від 28.01.2021 складені фахівцями "Придніпровського регіонального центру з питань еклого-гігієнічної та медико-біологічної оцінки промислових відходів ДЗ "ДМА МОЗ України" за результатами санітарно-хімічних та токсиколого-гігієнічних досліджень промислових зразків, згідно з якими вологість відібраних зразків, яка після центрифуги (першого етапу надання послуг) складає 27,0%.

Відповідно до Технологічного регламенту передбачена можливість захоронення твердої фази (бурового шламу після розділення на тверду та рідку фази) не більше 30% на полігоні ТПВ для захоронення (утилізації), що використовується для укріплення полігонів та не потребує додаткового оброблення.

У той же час позивач підтверджує, а відповідач не спростовує факту, що відходи після їх розділення були передані позивачу, про що складені відповідні акти приймання-передачі відходів у відповідності до форми, затвердженої Додатком № 5 до договору. Крім того, відповідач не спростував належними та допустимими доказами доставку відходів до Дергачівського полігону Комунального підприємства "Муніципальна компанія по поводженню з відходами" Харківської міської ради.

Відповідно та п.п. 3.2.8 договору №УБГ 223/034-20, виконавець зобов`язаний підтверджувати факт утилізації, застосування як вторинної сировини або остаточного розміщення відходів документально (надалі - скорочення факт утилізації) відповідно до п.2.6, п.2.7 Договору.

За умовами п.2.7 договору, виконавець був зобов`язаний направити на підписання замовнику два примірники підписаного акту приймання-передачі наданих послуг і документи (на кожну партію вивезених відходів буріння), що підтверджують факт їх утилізації, застосування як вторинної сировини або остаточного розміщення.

Абзацом 3 п.4.7 Додатку 4 «Технічне завдання», обумовлено, що в разі передачі відходів буріння виконавцем субпідряднику для розміщення у спеціально відведених місцях. підтверджуючим документом є Акт (підписаний виконавцем та субпідрядником) щодо розміщення у спеціально відведених місцях відходів буріння у обсягах, що передані замовником виконавцю відповідно до підписаного сторонами Акту про передачу відходів буріння.

Таким чином, за умовами Договору №УБГ 223/034-20, виконавець мав здійснити утилізацію самостійно або передати кожну партію вивезених відходів субпідряднику, а отриманий Акт утилізації на кожну партію відходів, долучити до Акту приймання-передачі наданої послуги.

Але, всупереч вказаним умовам договору, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів належного складання підтверджуючого документа, який засвідчив би факт утилізації відходів, застосування як вторинної сировини або остаточного розміщення.

Відповідно до п.2.3.2 Договору купівлі-продажу №4 від 04.12.2019, покупець має право використовувати товар на власний розсуд. Обов`язок покупця утилізувати, застосувати відходи буріння як вторинну сировину або остаточно розмістити в місці зберігання відходів, умовами вказаного договору - не передбачено.

Зі змісту наданої до позовної заяви Додаткової угоди №1 від 23.12.2020 до договору купівлі-продажу №4 від 04.12.2019, також не вбачається можливим встановити обов`язку Комунального підприємства «Муніципальна компанія по поводженню з відходами» щодо забезпечення утилізації, застосування як вторинної сировини або остаточного розміщення відходів буріння отриманих від виконавця за договором № УБГ 223/034-20, оскільки предметом договору купівлі-продажу №4 від 04.12.2019, є саме придбання товару, а не утилізація відходів.

Зважаючи на відсутність документального підтвердження факту утилізації, застосування як вторинної сировини або остаточного розміщення відходів, замовник повідомив виконавця листом № УБГ386-1 від 11.02.2021 про відмову підписувати Акти приймання-передачі наданих послуг, а 20.04.2021 направив виконавцю лист № УБГ984-1 з вимогою надати відповідні документи згідно з умовами договору.

Отже, Акти прийому-передачі №42 від 10.01.2021р., №82 від 20.01.2021р. та №141 від 31.01.2021 не є належним доказом виконання позивачем умов договору №УБГ 223/034-20.

Суттєвою обставиною є те, що бурові відходи законодавцем віднесено до категорії шкідливих і небезпечних, тому задля дотримання вимог природоохоронного законодавства, за умовами договору на замовника покладено обов`язок з контролю за фактичною утилізацією, застосуванням як вторинної сировини або остаточного їх розміщення, а пунктом 3.2.8. договору виконавця зобов`язано підтверджувати такий факт.

Крім того, відповідно до п. 4.8. Технічного завдання, виконавець зобов`язаний підтвердити замовнику документально, протягом 10 робочих днів, факт подальшого поводження з умовно очищеною водою та шламом отриманим в результаті її очистки, шляхом надання підтверджуючих документів.

Однак, підтверджуючі документи в матеріалах справи відсутні, а відповідач стверджує, що йому такі підтвердження також не надавалися.

З огляду на наведені вище обставини, користуючись своїм правом, передбаченим підпунктом 3.3.7. договору № УБГ 223/034-20 (сторони домовились про право замовника не оплачувати надані виконавцем послуги у випадку ненадання/неналежного оформлення документів, зокрема, актів приймання-передачі наданих послуг, документів (на кожну партію вивезених відходів буріння), що підтверджують факт їх утилізації, застосування як вторинної сировини або остаточного розміщення, до моменту надання/виправлення таких документів виконавцем), відповідач не підписав спірні акти та не оплатив надані позивачем послуги з огляду не належне їх виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем під час розгляду справи не надано доказів, які б спростовували доводи відповідача та свідчили про наявність в АТ "Укргазвидобування" обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 71, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕИ БРОВАРИ" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано 01.11.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко