ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 Справа № 904/253/21

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Колесник Д.А.

від позивача: Омельченко Є.В., ордер серії ДП №2762/043 від 29.04.2021р., адвокат;

від відповідача: не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 року (повний текст складено 27.04.2021 року) у справі №904/253/21 (суддя Красота О.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", смт.Покровське

про стягнення 3 401 888,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 року у справі №904/253/21 позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 3 200 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 40 888,80грн. заборгованості за процентами, 161 000,00 грн. штрафу та судовий збір у розмірі 51 028,33 грн.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем умов кредитного договору №50.00. від 17.10.2019 року в частині повернення кредиту в сумі 3 200 000,00грн., правом позивача на нарахування штрафу згідно з п.5.8 договору та стягнення процентів за кредитом.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Відродження" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає про ухвалення оскаржуваного рішення при неповному з"ясуванні обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, а також зазначає на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права в частині оцінки правовідносин сторін.

Вказує, що відповідно до п.А3 кредитного договору та додатку №1 до нього кінцевим терміном погашення суми кредиту є 16.10.2020 року. Згідно з рішенням господарського суду позивачем нараховані проценти за неправомірне користування кредитними коштами на підставі п.А6 договору. Між тим, у вказаному договорі відсутні умови, які б передбачали нарахування відсотків за таке неправильне користування, тому до спірних правовідносин повинні застосовуватися положення ст.625 Цивільного кодексу України.

Також вважає, що судом не враховано правові висновки Верховного Суду щодо того, що зі спливом строку кредитування припиняється право позикодавця нараховувати проценти за кредитом, а також не досліджено питання щодо повноважень Астіона Василя Миколайовича на підписання документів від імені позичальника.

Апелянт просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 року у даній справі, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи апелянта, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Відродження" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 року у справі №904/253/21.

Посилається на те, що:

- строк дії договору встановлено п.6.2 до повного виконання договору сторонами;

- згідно п.А3 кредитного договору термін повернення кредиту встановлюється графіком зменшення поточного ліміту, 16.10.2020 року ліміт зменшується до 0,00 грн.;

- відповідач мав заборгованість станом на 16.10.2020 року, банк направив позичальнику вимогу, в якій встановив строк для погашення кредитної заборгованості до 21.12.2020 року;

- докази повернення кредитної заборгованості відсутні.

Щодо повноважень Астіона В.М. на підписання документів від імені позичальника, то позивач посилається на те, що кредитний договір не визначався недійсним та підлягає виконанню.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи, що явка відповідача судом обов`язковою не визнавалась, присутність в судовому засіданні є правом сторони, яким вона не скористалась, колегія суддів ухвалили проводити розгляд справи за відсутності апелянта.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів даної справи, 17.10.2019 року між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" (позичальником) укладений кредитний договір №50.00., згідно з п.А2 якого ліміт цього договору 3 200 000 грн. на наступні цілі: поповнення обігових коштів.

Відповідно до п.А3 договору, термін повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (додаток №1 цього договору).

За приписами п.А6 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 23% річних.

Згідно з п.А7 договору у випадку порушення позичальником будь-якого з грошового зобов`язання позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 46% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п.А3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,128% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачується.

Пунктом 1.1. договору сторонами передбачено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у формі згідно п.А1 цього договору з лімітом і на цілі зазначені у п.А2 цього договору в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, винагороди в обумовлені цим договором терміни.

Відповідно до п. 2.2.2 договору позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 кредитного договору та повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.3.2 цього договору (п.2.2.3. договору).

Пунктом 2.2.3 договору визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит у терміни, встановлені п.п.1.2, 2.3.2 у випадку якщо заборгованість по кредиту перевищує суму встановленого поточного ліміту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (додаток №1 цього договору) для поточного періоду користування кредитом, позичальник зобов`язується погасити різницю у день її виникнення.

В п.п.4.1, 4.2 договору сторони погодили, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.2, 2.2.3, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.А6 цього договору. Відповідно до ст.212 ЦКУ у випадку порушення позичальником будь-якого зобов"язання, передбаченого з п.п.1.2, 2.2.3, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник оплачує банку проценти у розмірі зазначеному у п.А7 цього договору.

Відповідно до п.5.8 договору, у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна.

Згідно з п.п.6.2, 6.3 договору договір діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов"язань сторонами за цим договором. Цей договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у встановленому законом та цим договором порядку.

Додатком №1 до договору сторонами визначено графік зменшення поточного ліміту:

- 25.08.2020 року 2 200 000,00 грн.

- 25.09.2020 року 1200 000,00 грн.

- 16.10.2020 року 0,00 грн.

Згідно меморіального ордеру №TR.12791033.15666.65440 від 18.10.2019 року банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 3 200 000 грн. (а.с.21).

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту не виконав, відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

З метою досудового врегулювання спору позивач 12.12.2020 року надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості (а.с.17, 18).

У вказаній вимозі, у тому числі, банк просив позичальника погасити всю поточну заборгованість за наявним кредитом у розмірі 3 240 888,80 грн. до 21.12.2020 року.

Суд на підставі наявних у справі доказів вірно встановив, що ТОВ "Відродження" зобов`язання за договором в частині повного та своєчасного повернення отриманого кредиту в сумі 3 200 000,00 грн. і сплати процентів за користування кредитом за період з 18.10.2019 року по 30.11.2020 року в сумі 40 888,80 грн. не виконало.

У відповідності до умов п. п.5.8 договору у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів більш ніж на 30 днів, позивачем останньому нараховано штраф у розмірі 161 000,00 грн.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст.1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. ( ст.610 Цивільного кодексу України)

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то враховуючи невиконання відповідачем умов кредитного договору №50.00. від 17.10.2019 року в частині повної та своєчасної оплати заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 200 000,00 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 40 888,80 грн. суд обґрунтовано зазначив на доведеність факту порушення відповідачем зобов`язання та наявністю у позивача права на нарахування та стягнення штрафу в сумі 160 000,00 грн. за порушення товариством термінів платежів більш ніж на 30 днів.

Слід зазначити, що сплата коштів за користування кредитом передбачена умовами кредитного договору, а саме п.п.А6, А7 останнього.

Враховуючи, що у даному випадку не йдеться про стягнення з відповідача нарахувань у зв"язку з неправомірним користуванням кредитними коштами, як зазначає апелянт, відсутні підстави для застосування положень ст.625 Цивільного кодексу України, а отже доводи скаржника у відповідній частині є помилковими та не приймаються судом до уваги.

Доводи скаржника про те, що судом стягнуто проценти за користування кредитом без врахування правових висновків Верховного Суду щодо того, що зі спливом строку кредитування припиняється право позикодавця нараховувати проценти за кредитом, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно п.А3 кредитного договору зазначено, що у відповідності до ст.212, 651 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого зобов`язання має право змінити умови цього договору на свій розсуд, встановивши інший термін повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою.

Як зазначено вище, банк змінив строк повернення кредиту шляхом направлення на адресу відповідача вимоги, визначивши в ній строк, в який боржник мав виконати вимогу банку, а саме - до 21.12.2020 року. Сума грошових коштів, яка підлягає стягненню з відповідача у даній справі розрахована позивачем з урахуванням саме вказаного строку, тобто в межах дії строку кредитування.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на незастосування місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, оскільки такі висновки не є релевантними до обставин цієї справи. Крім того, на теперішній час вказані висновки є неактуальними у зв"язку з ухваленням Великою Палатою постанови від 26.01.2021 року у справі №522/1528/15-ц.

Щодо повноважень Астіона В.М. на підписання документів від імені позичальника, то відповідно до ч.2 ст.628, ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України фактичне прийняття пропозиції до укладення договору та отримання позичальником кредитних коштів є дією, якою відповідач підтвердив договірні відносини між сторонами.

Крім того, кредитний договір №50.00. від 17.10.2019 року та додаток №1 до цього договору підписані директором ТОВ "Відродження" Астіоном В.М., підпис скріплено печаткою відповідача.

Доказів незаконного використання печатки ТОВ "Відродження", проведення службового розслідування за фактом незаконного використання печатки, викрадення, втрати або іншого вибуття печатки з володіння відповідача станом на день підписання договору та додатку №1акту, а також доказів звернення до правоохоронних органів за фактом викрадення, втрати чи незаконного використання печатки відповідачем до матеріалів справи не надано.

Пояснення щодо можливих причин проставлення відбитку печатки відповідача на договорі в матеріалах справи відсутні. У зв`язку з чим, відсутні й правові підстави вважати, що печатка використовувалась поза волею відповідача.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Астіон Василь Миколайович є керівником ТОВ "Відродження", який має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі, підписувати договори. Дані про наявність обмежень у цієї особи щодо представництва товариства у Реєстрі відсутні.

З огляду на викладене, скаржник не довів зазначені в апеляційній скарзі доводи та не спростував обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга є не доведеною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 року у справі №904/253/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Відродження".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.11.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О.Вечірко