ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
01.11.2021 Справа № 905/766/21
Господарський суд Донецької області у складі Сковородіної О.М.,
секретар судового засідання за дорученням (помічник судді) Спекторенко М.І.,
розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія
про визнання наказу Господарського суду Донецької області №905/766/21 від 18.10.2021 таким, що не підлягає виконанню
про стягнення 3% річних в сумі 129 291,14 грн., інфляційних втрат в сумі 321 631,13 грн.
за участю представників:
від стягувача: Андрійко Є.Л. адвокат за довіреністю № 14-28 від 15.01.2021 (посвідчення адвоката №1843 від 18.09.2018);
від боржника: не з`явився.
Рішенням Господарського суду Донецької області №905/766/21 від 27.08.2021 позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія про стягнення: 3% річних в сумі 129 291,14 грн., інфляційних втрат в сумі 321 631,13 грн. задоволені у повному обсязі.
18.10.2021 на виконання вищевказаного рішення був виданий відповідний наказ.
21.10.2021 на адресу суду Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія надійшла заява №юр/1599 від 20.10.2021 про визнання наказу Господарського суду Донецької області №905/766/21 від 18.10.2021 таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з внесенням змін до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення №1730-VІІІ від 03.11.2016, яким врегульовано питання списання з дня набрання чинності цим Законом неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг погашену до 01.06.2021.
Отже, як вказує боржник, приймаючи до уваги те, що станом на дату ухвалення рішення суду у цій справі заборгованість за поставлений природний газ відсутня та враховуючи вказані вище норми закону, у останнього відсутній обов`язок зі сплати 3 % річних у сумі 129 291,14 грн., інфляційних втрат у сумі 321 631,13 грн.
28.10.2021 на електронну адресу господарського суду, з накладанням кваліфікованого електронного підпису, від стягувача надійшов відзив б/н б/д (вх. №04-18/8339) на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в якому останній заперечує проти задоволення вказаної заяви, мотивуючи це тим, що боржником не доведено належними доказами самого факту списання коштів (пені, інфляційних втрат та 3% річних), зазначених у виконавчому документі та дотримання порядку (механізму) списання зазначених коштів. Стягувач зазначає, що матеріали заяви не містять й доказів надіслання звернень боржника до нього з вимогою списання відповідних нарахувань. На думку стягувача, Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення №1730-VІІІ від 03.11.2016 не наділяє суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані накази, оскільки вчинення такої дії судом у законі відсутні.
01.11 2021 у судове засідання з`явився представник стягувача та надав усні пояснення по суті справи. Представник боржника у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Розглянувши матеріали заяви про визнання наказу Господарського суду Донецької області №905/766/21 від 18.10.2021 таким, що не підлягає виконанню, дослідивши та надавши оцінку кожному доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, заслухавши доводи та міркування стягувача, господарський суд встановив наступне.
Як вбачається, предметом розгляду у справі № 905/766/21 були вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія 3% річних в сумі 129 291,14 грн., інфляційних втрат в сумі 321 631,13 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №9015/1920-КП-6 від 25.09.2019 щодо несвоєчасної оплати поставленого газу.
24.05.2021 через канцелярію господарського суду від позивача надійшла заява №39/5-3746-21 від 19.05.2021 про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку зі сплатою відповідачем основного боргу в загальному розмірі 3 790 341,13 грн. та надано оновлений розрахунок суми заборгованості, в загальній сумі 450 922,27 грн., з яких: 129 291,14 грн. 3 % річних, 321 631,13 грн. інфляційні втрати.
Ухвалою господарського суду від 28.07.2021 вказану заяву задоволено.
Рішенням Господарського суду Донецької області №905/766/21 від 27.08.2021 позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія про стягнення: 3% річних в сумі 129 291,14 грн., інфляційних втрат в сумі 321 631,13 грн. задоволені у повному обсязі.
18.10.2021 на виконання вищевказаного рішення був виданий відповідний наказ.
Господарський суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.
При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:
1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);
2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.
У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №910/8665/17.
29.08.2021 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газ №1639-IX від 14.07 2021 (далі Закон №1639-ІХ). Цим Законом, зокрема, внесено зміни у Законі України від 03.11.2016 Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії №1730-VIII від 03.11.2016 (далі Закон №1730-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення (в редакції Закону №1639-ІХ), дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.
Статтею 1 Закону №1730-VIII визначено, що процедура врегулювання заборгованості заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.
Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу, оператор газотранспортної системи та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, оператори газорозподільних систем, електропостачальники або оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону №1730-VIII встановлено, що нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних врегульовуються, зокрема, шляхом списання з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021.
Таким чином, вказаною статтею законодавець запровадив механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ за умови її погашення боржниками до 01.06.2021.
Як наслідок, суд погоджується з аргументами заявника про те, що ч. 1 ст. 7 Закону 1730-VIII є нормою прямої дії щодо припинення зобов`язання зі сплати неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних внаслідок їх списання в силу закону. Виконання цієї норми Закону не потребує від боржника вчинення будь-яких дій (як то підтвердження боржником факту списання пені, інфляційних втрат та 3% річних; надсилання боржником звернень до стягувача з вимогою про таке списання), а списання інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність від погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до 01.06.2021.
Відповідно до матеріалів справи погашення основної частини боргу за договором купівлі-продажу природного газу №9015/1920-КП-6 від 25.09.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія здійснено до 01.06.2021.
Щодо пояснень, наданих представником стягувача у судовому засіданні, про те, що Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія не включено до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №1639-IX, господарський суд зазначає наступне.
З аналізу положень Закону №1639-IX вбачається, що норми цього закону, у тому числі щодо включення підприємств та організацій до вищевказаного Реєстру, застосовуються у разі врегулювання заборгованості суб`єктами ринку природного газу саме шляхом проведення взаєморозрахунків або реструктуризації заборгованості у спосіб, передбачений цим законом.
Натомість, порядок списання заборгованості зі сплати неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних за умови повного погашення основного боргу станом на 01.06.2021 регулюється іншим законом, а саме приписами ст. 7 Закону №1730-VIII.
Як слід, в даному випадку, процедура врегулювання заборгованості шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, що передбачена Законом №1639-IX не застосовується, а тому не застосовуються й приписи цього закону про необхідність включення боржника до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
З іншого боку, боржник повинен бути включений до реєстру, який запроваджений Законом 1730-VIII (в межах якого здійснюється списання санкцій в даному випадку).
На час розгляду заяви боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в матеріалах справи відсутні докази внесення змін, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром №93 від 21.02.2017.
Абзацом 6 ч. 3 ст. 3 Закону №1730-VIII встановлено, що підприємство (організація) вважається виключеним з реєстру за певним кредитором з наступного дня після прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до реєстру.
Отже, враховуючи викладене, присуджені до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за рішенням Господарського суду Донецької області від 27.08.2021 у справі № 905/766/21 3% річних у сумі 129 291,14 грн., інфляційних втрат у сумі 321 631,13 грн. підпадають під дію ст. 7 Закону №1730-VIII.
Тобто, виданий наказ господарського суду від 18.10.2021 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 3% річних у сумі 129291,14 грн., інфляційних втрат у сумі 321631,13 грн. є таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази виконання боржником наказу Господарського суду Донецької області від 18.10.2021 в частині сплати на користь стягувача відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 6 763,84 грн., що не підпадають під дію ст. 7 Закону №1730-VIII, в цій частині відсутні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
Керуючись ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія №юр/1599 від 20.10.2021 про визнання наказу Господарського суду Донецької області №905/766/21 від 18.10.2021 таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала набрала законної сили в день її постановлення судом 01.11.2021.
У судовому засіданні 01.11.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини ухвали.
Повний текст ухвали складено та підписано 08.11.2021.
Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів в Східний апеляційний господарський суд згідно розділу IV ГПК України.
Суддя О.М. Сковородіна