ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3592/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-а)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Двернофф" (61100, м. Харків, проспект Петра Григоренка, буд. 14)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Двернофф", в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за орендну плату за Договором оренди № 1-09 від 01.09.2020 у розмірі 32000,00 грн., пеню за порушення строків орендної оплати за Договором у розмірі 979,45 грн., заборгованість за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 1808,53 грн. та пеню за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 118,48 грн. Витрати зі сплати судового збору позивач також просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором оренди № 1-09 від 01.09.2020 щодо своєчасного внесення орендної плати та відшкодування витрат за комунальні послуги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3592/21. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "Двернофф" є: 61100, м. Харків, проспект Петра Григоренка, буд. 14.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 08.09.2021 була направлена відповідачу на адресу вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та отримана відповідачем 13.09.2021.

28.09.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив за вх.№22737, в якому відповідач з позовною заявою не погоджується, вказує, що зобов`язання про сплату орендної плати та комунальних послуг відповідачем виконані в повному обсязі. Окрім того, відповідач вважає, що звільняється від сплати орендної плати та комунальних послуг за січень 2021 року та квітень 2021 року, в період яких Постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року встановлені обмеження провадження господарської діяльності. Однак, відповідач стверджує, що орендну плату за користування об`єктом договору, а саме нерухомим майном, в ці періоди сплачував, та вважає за доцільне зарахувати вже сплачені грошові кошти за оренду в період з 08.01.2021 року до 25.01.2021 року та з 11.04.2021 року до 06.05.2021 року в рахунок майбутніх платежів з орендної плати. Також, на думку відповідача, позовні вимоги щодо нарахування пені за порушення строків оплати орендної плати та пені за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги, задоволенню не підлягають, оскільки відповідні розрахунки пені, не відповідають вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме перевищують шість місяців від дня, коли зобов`язання по оплаті мали буту виконані.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив, передбаченим ст. 251 ГПК України, не скористався.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу, що кінцевим строком вирішення даного спору, у відповідності до ст. 248 ГПК України, є 07.11.2021, який є вихідним днем, а отже рішення у даній справі постановлено у перший робочий день, тобто 08.11.2021.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

01.09.2020 року між Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм,ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Двернофф" було укладено Договір оренди №1-09 від 01.09.2020 року.

У відповідності до п.1.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає відповідно до умов цього Договору в строкове платне користування нерухоме майно (нежитлова будівля), що знаходиться адресою м. Харків, проспект Льва Ландау, буд. 2/2, а саме: 30 м.кв. на 1-му поверсі (в подальшому «Майно» або «Об`єкт оренди»).

Нерухоме майно є власністю Орендодавця на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 3 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.0., зареєстрованого в реєстрі за №387.

Згідно до п. 1.2. Договору, майно передається Орендарю для здійснення ним підприємницької діяльності, а саме: для проведення торгівельної господарської діяльності.

Умовами п. 1.3. Договору, сторони погодили, що за користування майном орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розмір, строки та порядок оплати якої встановлюється розд. 3 цього Договору.

Відповідно п. 1.4. Договору, передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на орендоване майно, право власності залишається за Орендодавцем.

Згідно п. 2.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає об`єкт оренди на підставі підписання сторонами відповідного Акту прийому-передачі .

В Акті прийому-передачі вказується: технічний стан майна на момент його передачі.

Умовами п.2.2. Договору, сторони погодили, що прийом-передача майна здійснюється уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 2.3. Договору, об`єкт, що орендується, повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем «01» вересня 2020 р.

Згідно п.2.5. Договору, повернення орендарем майна здійснюється по Акту прийому-передачі в день припинення дії Договору (закінчення терміну оренди, розірвання цього Договору в порядку, передбаченому законодавством України або цим Договором). Перед поверненням майна сторони проводять його загальний огляд та перевіряють його технічний стан. Вказана перевірка проводиться уповноваженими представниками сторін.

Об`єкт оренди повинен бути повернений у стані не гіршому, ніж при одержані в оренду, з урахування, природного зносу без механічних пошкоджень (відсутність вибоїн, ушкодженої плитки, граніту га інше) згідно Акту прийому-передачі.

Відповідно до п. 3.1. Договору, за користуванням об`єктом оренди, орендар щомісячно, починаючи з дати передачі об`єкта оренди по Акту приймання-передачі, самостійно на підставі рахунку Орендодавця сплачує останньому орендну плату. Така оплата здійснюється не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним, у відповідності та на умовах передбачених Договором.

Згідно п. 3.2. Договору, крім іншого, сторони погодили загальний розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за 1 календарний місяць становить 6400,00 (шість тисяч чотириста гривень 00 коп.) грн. в т.ч. ПДВ 20% - 1066,67 грн.

Умовами п. 3.4. Договору сторони погодили, що в будь-який момент сума платежів, отриманих ОРЕНДОДАВЦЕМ від ОРЕНДАРЯ за цим Договором є недостатньою для покриття всіх фінансових зобов`язань ОРЕНДАРЯ за цим Договором, наявні кошти використовуються для виконання зобов`язань ОРЕНДАРЯ у наступному порядку:

1. будь-які штрафи та пені за прострочення будь-яких платежів;

2. прострочені відшкодування витрат за комунальні послуги;

3. відшкодування заподіяної матеріальної шкоди;

4. прострочена Орендна Плата.

Відповідно до п. 3.6. Договору, днем виконання зобов`язань по сплаті всіх платежів, є день зарахування суми платежу на розрахунковий рахунок орендодавця.

Згідно п. 3.9. Договору, в разі виникнення переплати орендарем на користь орендодавця орендних та інших платежів, орендодавець зобов`язується повернути надмірно сплачену суму, або за погодженням сторін, зарахувати в рахунок майбутніх платежів.

Умовами п.4.1.2. Договору сторони погодили своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату та комунальні послуги згідно розд. 3 цього Договору. Щомісячно, до 5-го числа місяця, що спливає за звітним, повернути Орендодавцеві підписаним орендарем акт виконаних робіт (надання послуг). У випадку не надання зауважень до акту виконаних робіт (наданих послуг), останні вважаються такими, що надані належним чином.

У відповідності до п 4.3.1. Договору, орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим Договором по Акту приймання-передачі майна, на умовах цього Договору.

Згідно п.4.3.4 Договору, орендодавець зобов`язується надавати орендареві рахунки, Акти виконаних робіт на суму орендного платежу та розрахунки вартості витрат за комунальні послуги.

Умовами п.6.1. Договору, за несвоєчасну оплату орендних платежів та відшкодування витрат за комунальні послуги орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки.

У відповідності до п. 8.1. Договору, цей Договір укладений на строк до 01 вересня 2021 року.

Згідно п.8.9. Договору, цей Договір набуває чинності з моменті його підписання.

На виконання умов Договору, 01 вересня 2020 року сторони підписали Акт приймання - передачі нерухомого майна від 01.09.2020, відповідно до якого об`єкт оренди переданий орендодавцем орендарю в повному обсязі та стані, придатному для використання.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.09.2020 року до моменту подачі позову до суду, позивачем виписано відповідачу рахунки по оплаті оренди на загальну суму 70400,00 грн., а саме:

рахунок на оплату №1484 від 30 вересня 2020 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №1664 від 31 жовтня 2020 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №1849 від 30 листопад 2020 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №2034 від 31 грудня 2020 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №139 від 31 січня 2021 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №308 від 28 лютого 2021 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №488 від 31 березня 2021 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №653 від 30 квітня 2021 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №827 від 31 травня 2021 року на суму 6400,грн.;

рахунок на оплату №985 від 30 червня 2021 року на суму 6400,грн.;

рахунок на оплату №1166 від 31 липня 2021 року на суму 6400,грн.

Як зазначив позивач, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач оплатив рахунки по оплаті оренди за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 не у повному обсязі, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 32000,00 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в період співпраці сторін, а саме з 01.09.2020 року до моменту подачі позову до суду, позивачем виписано відповідачу рахунки по оплаті комунальних послуг на загальну суму 2756,66 грн., а саме :

рахунок на оплату №1676 від 31 жовтня 2020 року на суму 154, 62 грн.;

рахунок на оплату №1874 від 30 листопада 2020 року на суму 66,66 грн.;

рахунок на оплату №2066 від 31 грудня 2020 року на суму 200,40 грн.;

рахунок на оплату №144 від 31 січня 2021 року на суму 348,25 грн.;

рахунок на оплату №317 від 28 лютого 2021 року на суму 542,54 грн.;

рахунок на оплату №494 від 31 березня 2021 року на суму 881,47 грн.;

рахунок на оплату №658 від 30 квітня 2021 року на суму 369,84 грн.;

рахунок на оплату №832 від 31 травня 2021 року на суму 98,28 грн.;

рахунок на оплату №991 від 30 червня 2021 року на суму 57,42 грн.;

рахунок на оплату №1175 від 31 липня 2021 року на суму 37,18 грн.;

Позивач стверджує, що в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач оплатив рахунки по оплаті комунальних послуг за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 не у повному обсязі, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 1808,53 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду, в якому позивач просить стягнути з відповідача за Договором оренди № 1-09 від 01.09.2020 у розмірі 32000,00 грн., пеню за порушення строків орендної оплати за Договором у розмірі 979,45 грн., заборгованість за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 1808,53 грн. та пеню за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 118,48 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст.762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як встановлено судом, між Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм,ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Двернофф" було укладено Договір оренди №1-09 від 01.09.2020 року, відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (нежитлова будівля), що знаходиться адресою м. Харків, проспект Льва Ландау, буд. 2/2, а саме: 30 м.кв. на 1-му поверсі (в подальшому «Майно» або «Об`єкт оренди»).

Згідно п. 3.2. Договору, загальний розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за 1 календарний місяць становить 6400,00 (шість тисяч чотириста гривень 00 коп.) грн. в т.ч. ПДВ 20% - 1066,67 грн.

Факт передачі майна в оренду підтверджується Актом приймання-передання орендованого майна від 01.09.2020, підписаного уповноваженими представниками та скріпленого печатками сторін.

Судом встановлено , що з 01.09.2020 року до моменту подачі позову до суду, позивачем виписано відповідачу рахунки по оплаті оренди на загальну суму 70400,00 грн., а саме:

рахунок на оплату №1484 від 30 вересня 2020 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №1664 від 31 жовтня 2020 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №1849 від 30 листопад 2020 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №2034 від 31 грудня 2020 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №139 від 31 січня 2021 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №308 від 28 лютого 2021 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №488 від 31 березня 2021 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №653 від 30 квітня 2021 року на суму 6400,00 грн.;

рахунок на оплату №827 від 31 травня 2021 року на суму 6400,грн.;

рахунок на оплату №985 від 30 червня 2021 року на суму 6400,грн.;

рахунок на оплату №1166 від 31 липня 2021 року на суму 6400,грн.

За вищезазначеними рахунками, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач здійснив оплату частково, а саме у розмірі 38400,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, котрі знаходяться в матеріалах справи (а.с. 36,37,39,40,42) та на зазначена сума була зарахована позивачем в погашення заборгованості відповідача.

Заборгованість у розмірі 32000,00 грн. рахується за відповідачем не погашеною.

В той же час, у відзиві на позов відповідач вказує, що за його підрахунками відсутня заборгованість в частині оплати оренди за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 року та надає в підтвердження своїх доводів наступні платіжні доручення:

- платіжне доручення №844 від 29.01.2021 на суму 6400,00 грн., призначення платежу : сплата за оренду приміщення згідно дог.№20-09/1 від 20.09.2016 р. у т.ч.ПДВ 20% - 1066,67 грн.;

- платіжне доручення №862 від 19.03.2021 на суму 12800,00 грн., призначення платежу : сплата за оренду приміщення згідно дог.№20-09/1 від 20.09.2016 р. у т.ч.ПДВ 20% - 2133,33 грн.;

платіжне доручення №882 від 20.04.2021 на суму 6400,00 грн., призначення платежу : сплата за оренду приміщення згідно дог.№20-09/1 від 20.09.2016 р. у т.ч.ПДВ 20% - 1066,67 грн.;

- платіжне доручення №929 від 31.08.2021 на суму 12800,00 грн., призначення платежу : сплата за оренду приміщення згідно дог.№20-09/1 від 20.09.2016 р. у т.ч.ПДВ 20% - 2133,33 грн.;

- платіжне доручення №934 від 14.09.2021 на суму 12800,00 грн., призначення платежу : сплата за оренду приміщення згідно дог.№20-09/1 від 20.09.2016 р. у т.ч.ПДВ 20% - 2133,33 грн.

Однак, суд не бере до уваги доводи відповідача в цій частині, оскільки спірні договірні відносини виникли між сторонами на підставі Договору оренди №1-09 від 01.09.2020 року, а в платіжних дорученнях, наданих відповідачем, в призначенні платежу вказана сплата за оренду приміщення за договором, котрий не є предметом спору, а саме за Договором №20-09/1 від 20.09.2016. При цьому, відповідачем не доведено, що між сторонами не було укладено інших договорів, ніж Договір оренди № 1-09 від 01.09.2020.

Окрім того, заперечуючи проти позову, відповідач в своєму відзиві на позов вказує, що звільняється від сплати орендної плати та комунальних послуг в періоди з 08.01.2021 року до 25.01.2021 року та з 11.04.2021 року до 06.05.2021 року, оскільки нежитлове приміщення було передано в оренду з метою здійснення господарської діяльності, однак у зв`язку із форс-мажорними обставинами, а саме пандемією коронавірусу та введенням в дію карантину на території України, відповідач був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність.

Вказане, на думку відповідача, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за період протягом якого майно не використовувалось у господарській діяльності.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від сплати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідач зазначає, що він звертався до Харківської Торгово-промислової палати з метою отримання підтвердження факту форс-мажорної обставини, яка існувала у зв`язку з дією постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, однак, суд звертає увагу, що на момент розгляду справи, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем було не надано доказів підтверджуючих факт форс-мажорної обставин в зазначені відповідачем періоди.

А отже, зважаючи на вказане, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від сплати заборгованості за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 за період дії карантину.

Також, суд зазначає, що відповідач не має жодних правових підстав для ухилення від виконання обов`язку зі сплати платежів за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 .

Окрім того, відповідачем не надано жодних доказів оплати на суму заявлену до стягнення, а саме у розмірі 32000,00 грн.

А отже, як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленої заборгованості за орендну плату у розмірі 32000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 .

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за Договором оренди № 1-09 від 01.09.2020 у розмірі 32000,00 грн., належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 1808,53 грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в період співпраці сторін, а саме з 01.09.2020 року до моменту подачі позову до суду, позивачем виписано відповідачу рахунки по оплаті комунальних послуг на загальну суму 2756,66 грн., що підтверджується наступними рахунками :

рахунок на оплату №1676 від 31 жовтня 2020 року на суму 154, 62 грн.;

рахунок на оплату №1874 від 30 листопада 2020 року на суму 66,66 грн.;

рахунок на оплату №2066 від 31 грудня 2020 року на суму 200,40 грн.;

рахунок на оплату №144 від 31 січня 2021 року на суму 348,25 грн.;

рахунок на оплату №317 від 28 лютого 2021 року на суму 542,54 грн.;

рахунок на оплату №494 від 31 березня 2021 року на суму 881,47 грн.;

рахунок на оплату №658 від 30 квітня 2021 року на суму 369,84 грн.;

рахунок на оплату №832 від 31 травня 2021 року на суму 98,28 грн.;

рахунок на оплату №991 від 30 червня 2021 року на суму 57,42 грн.;

рахунок на оплату №1175 від 31 липня 2021 року на суму 37,18 грн.;

За вищезазначеними рахунками, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач здійснив оплату частково, а саме у розмірі 948,13 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 38,41) та зазначена сума була зарахована позивачем.

Заборгованість у розмірі 1808,53 грн. залишилась відповідачем не погашеною.

В той же час, у відзиві на позов відповідач вказує, що за його підрахунками відсутня заборгованість в частині оплати комунальних послуг за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 року та надає в підтвердження своїх доводів наступні платіжні доручення:

платіжне доручення №845 від 29.01.2021 на суму 66,66 грн., призначення платежу: відшкодування витрат згідно дог.№1-09 від 01 вересня 2020 року у т. ч. ПДВ 20% - 11,11 грн.;

платіжне доручення №883 від 20.04.2021 на суму 881,47 грн., призначення платежу: відшкодування витрат згідно дог.№1-09 від 01 вересня 2020 року у т. ч. ПДВ 20% - 146,91 грн.;

платіжне доручення №935 від 14.09.2021 на суму 426,16 грн., призначення платежу: відшкодування витрат згідно дог.№1-09 від 01.09.2020 року у т. ч. ПДВ 20% - 71,03 грн.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі, відповідачем було сплачено за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 року суму у розмірі 426,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №935 від 14.09.2021. В той же час, інші платежі були враховані позивачем під час розрахунку заборгованості.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги сплату відповідачем суми заборгованості за комунальні послуги у розмірі 426,16 грн., суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК в частині позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості за комунальні послуги за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 року у розмірі 426,16 грн.

Окрім того, відповідач стверджує, що звільняється від сплати комунальних послуг в періоди з 08.01.2021 року до 25.01.2021 року та з 11.04.2021 року до 06.05.2021 року, оскільки нежитлове приміщення було передано в оренду з метою здійснення господарської діяльності, однак у зв`язку із форс-мажорними обставинами, а саме пандемією коронавірусу та введенням в дію карантину на території України, відповідач був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність.

Однак, як було зазначено судом вище, на момент розгляду справи, в матеріалах справи відсутні а відповідачем не надано доказів підтверджуючих факт форс-мажорної обставини.

В той же час, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів, які б свідчили про сплату суми комунальних послуг за Договором оренди №1-09 від 01.09.2020 року у розмірі 1382,37 грн..

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за сплату комунальних послуг у розмірі 1382,37 грн. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення строків орендної оплати за Договором у розмірі 979,45 грн. та пені за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 118,48 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами п.6.1. Договору, за несвоєчасну оплату орендних платежів та відшкодування витрат за комунальні послуги орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки.

За приписом статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зважаючи на прострочення відповідачем зобов`язань щодо оплати оренди, позивачем було нараховано відповідачу пеню за порушення строків орендної оплати у розмірі 979,45 грн. (за період з 06.04.2021 по 20.08.2021 окремо по кожному зобов`язанню) та пеню за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 118,48 грн. (за період з 06.11.2020 по 20.08.2021 окремо по кожному зобов`язанню) .

Так, перевіривши правильність нарахування пені за порушення строків орендної оплати, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені за порушення строків орендної оплати у розмірі 979,45 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, здійснивши перерахунок сум пені за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором, суд звертає увагу, що в наданих до суду розрахунках позивачем не було враховано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України та нарахування здійснені за межами встановленого вказаною нормою строку. А отже, за підрахунками суду, пеня за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у загальній сумі складає 105,63 грн. та саме ця сума є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В частині стягнення пені за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги у розмірі 12,85 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості по сплаті оренди за Договором оренди № 1-09 від 01.09.2020 у розмірі 32000,00 грн., пені за порушення строків орендної оплати за Договором у розмірі 979,45 грн., заборгованості за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 1382,37 грн. та пені за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 105,63 грн. В частині стягнення заборгованості за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 426,16 грн. - закриває провадження у справі за відсутністю предмету спору. В частині позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 12,85 грн. - відмовляє в задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі якщо позивач не підтримує позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи часткове задоволення позову, при цьому приймаючи до уваги те, що частина заборгованості відповідачем була сплачена після подачі позову до суду та спір виник саме з вини останнього, суд вважає доцільним стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2269,16 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Двернофф" (61100, м. Харків, проспект Петра Григоренка, буд. 14, ) на користь Спільного українсько-естонське підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-а, ) заборгованість з орендної плати за Договором оренди № 1-09 від 01.09.2020 у розмірі 32000,00 грн., пеню за порушення строків орендної оплати за Договором у розмірі 979,45 грн., заборгованість за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 1382,37 грн., пеню за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 105,63 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2269,16 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення заборгованості за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги у розмірі 426,16 грн. - закрити провадження.

В частині позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасне відшкодування витрат за комунальні послуги за Договором у розмірі 12,85 грн. - відмовити в задоволенні.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач: Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-а, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Двернофф" (61100, м. Харків, проспект Петра Григоренка, буд. 14, ).

Повне рішення складено "08" листопада 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/3592/21