ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/624/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія -Трейдінг» м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Сервіс», м.Чоп

про стягнення 204 980,58 грн

секретар судового засідання Корольчук М.М.

сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Асканія -Трейдінг» заявило позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Сервіс» про стягнення заборгованості за договором поставки 31/19-АТ у розмірі 204 980,58 грн. Позов заявлено з посиланням на п.п.4.5, п.п.7.2, 9.1 Договору №32/19-АТ від 14.02.2019 року, статті 530, 549, 611, 612, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 220, 222, 230, 231 Господарського кодексу України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 3074,72 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

В установлений судом строк відповідач надіслав суду відзив на позов, яким визнав заявлену до стягнення суму боргу.

Надавши правову оцінку заяви відповідача в частині визнання позову на предмет законності та обґрунтованості, суд визнав за можливе прийняти її до уваги та застосувати в цій ситуації правила п. 4 ст. 191 ГПК України.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив в повному обсязі вартість товару відповідно до Договору поставки 31/19-АТ у розмірі 204 980,58 грн, яка є предметом спору. Позивач стверджує, що намагався здійснити досудове врегулювання спору та звертався до відповідача з листом-претензією, проте відповідач заборгованість не оплатив та не надав відповіді на вказаний лист.

Заперечення відповідача.

Відповідач в відзиві на позов підтвердив факт наявності у нього боргу перед позивачем на заявлену суму. Пояснив, що обставини що, викладені у позовній заяві щодо факту здійснення господарських операцій та встановлення договірних відносин з позивачем, відповідачем визнаються та не заперечуються. Відповідач стверджує, що частково погасив суму заборгованості, здійснивши оплату товару у сумі 90 000,00 грн та надає на підтвердження електронні копії платіжних доручень № 7341, 7317, 7365, 7308. Вимоги позивача, викладені у позовній заяві, щодо стягнення основного боргу визнаються у сумі 114 980, 58 грн як залишок суми основного боргу.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АСКАНІЯ-ТРЕЙДІНГ» (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Сервіс» (Замовник, відповідач) 14 лютого 2019 року укладено поставки 31/19-АТ, за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність а Покупець прийняти та оплатити Товар в асортименті відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною договору, у кількості, строки, та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до пункту 4.4 Договору в редакції протоколу розбіжностей, Покупець зобов`язаний здійснювати оплату Товару не пізніше 21 календарних днів з дати приймання Товару Покупцем, що вказана в накладній. Оплаті у встановлений строк підлягають товари: на які відсутні обґрунтовані рекламації Покупця щодо їх виробничої неякісності, які виникли не з вини Покупця та встановлені у порядку передбаченому Договором; відсутні документальні помилки чи недоліки у товарно-супровідній документації наданої Постачальником. В таких випадках Покупець вправі притримати оплату вартості товарів до моменту усунення Продавцем обґрунтованих рекламацій, що стосуються виробничої не якості товарів та/або товарно-супровідної документації.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено вільне укладення договору сторонами, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо часткової оплати заборгованості

У поданому суду відзиві на позов відповідач факт наявності заборгованості перед позивачем визнав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач частково здійснив оплату заборгованості перед позивачем у сумі 90 000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень № 7341, 7317, 7365, 7308.

Таким чином, провадження в справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 90 000,00 грн заборгованості щодо оплати вартості товару підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ЦК України, оскільки спір між сторонами в цій частині станом на день прийняття рішення в справі - відсутній.

Щодо визнання позову

У відзиві на позовну заяву відповідач визнав факт наявності боргу у розмірі 114 980,58 грн як залишок суми основного боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, зважаючи на наведене та керуючись правилами п. 4 ст. 191 ГПК України, суд доходить висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено 3 074,72 грн судового збору.

Відповідно до п. 5 ч.1 ЗУ «Про судовий збір» Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). Оскільки, в частині стягнення 90 000 грн суд закриває провадження, судовий збір у розмірі 1 350,11 грн суд може повернути ухвалою суду за клопотанням позивача.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, на відповідача покладається 1 724,61 грн витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 74, 129, 130, 191, 231, 236-239, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження, в частині стягнення 90 000 грн, основного боргу - закрити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Сервіс», ( 89500, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Мукачівське шосе, буд. 10, код ЄДРПОУ 2590060) 114 980,58 грн (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень, 58 коп.) боргу за поставлений товар, а також 1 724,61 грн (одна тисяча сімсот двадцять чотири гривні 61 коп.) на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Андрейчук