ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. Справа №907/58/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Т.Б. Бонк

суддів С.М. Бойко

Г.Г. Якімець

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАФАНДА» від 11.05.2021 (вх. суду від 14.05.2021 №01-05/1695/21)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021, повний текст рішення складено 22.04.2021, суддя Ремецькі О.Ф., м. Ужгород

у справі № 907/58/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «УЖ МЕНЕДЖЕР», м. Ужгород

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАФАНДА», м. Ужгород

про стягнення суми 68 620,35 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

08.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЖ МЕНЕДЖЕР» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАФАНДА» про стягнення суми 68 620,35 грн. заборгованості, з яких: 67 600,00 грн. основного боргу за договором про надання послуг №05/18 від 01.04.2018, суми 701,85 грн. інфляційних втрат та 318,50 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання умов договору про надання послуг № 05/18 від 01.04.2018 позивачем були надані відповідачу послуги з управління багатоквартирним житловим будинком в м. Ужгород, наб. Незалежності, 21, на його прибудинковій території. Однак, в порушення умов укладеного між сторонами договору отримані послуги відповідачем сплачені частково на суму 85 350,00 грн. Станом на 01.12.2020 заборгованість за фактично надані позивачем послуги склала 67 600,00 грн. До стягнення позивач також заявляє інфляційні втрати в розмірі 701,85 грн. та 3 % річних в сумі 318,50 грн.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 року у справі №907/58/21 (суддя О.Ф Ремецькі) позов задоволено повністю. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РАФАНДА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УЖ МЕНЕДЖЕР" - суму 68 620,36 грн., в т. ч. 67 600,00 грн. основного боргу, суму 318,50 грн. 3% річних, суму 701,85 грн. інфляційних втрат, а також суму 2 270,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору (т. 1, а.с. 173-176).

В ході розгляді справи суд першої інстанції встановив, що позивачем відповідачу були надані послуги з моменту укладення договору по 31.12.2020 на суму 152 950,00 грн., однак отримані послуги були відповідачем сплачені частково в розмірі 85 350,00 грн. Договір про надання послуг №05/18 від 01.04.2018 зі сторони відповідача підписаний головою правління Борисовою Н.Б. Суд зазначив, що вказаний договір укладений з перевищенням повноважень. Разом з тим, обставина укладення спірного договору з перевищенням повноважень, надає відповідачу право на відшкодування збитків у разі наявності обставин передбачених ст. 92 ЦК України. Матеріали справи містять акти надання послуг, які підписані та скріплені печатками сторін, а також належним чином оформлений акт звірки взаєморозрахунків, що в сукупності підтверджує наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті наданих послуг у розмірі 67 600,00 грн. Доказів оплати відповідачем вказаних сум матеріали справи не містять, відповідачем вказана сума боргу не заперечена та не спростована, відтак суд дійшов висновку, що позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню повністю. Крім того, суд, здійснивши перевірку розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат на підставі вимог ст. 625 ЦК України вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСББ «РАФАНДА» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим, незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що договір про надання послуг № 05/18 від 01.04.2018, зі сторони відповідача підписано попередньою головою ОСББ - Борисовою Н.Б., одноосібно за відсутності таких повноважень. Крім того, даний договір не відповідає вимогам постанови КМУ від 20.05.2009 № 484 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд» та наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 № 141. Оскільки попередня голова ОСББ «РАФАНДА» не мала повноважень на укладення даного договору, відтак договір про надання послуг № 05/18 від 01.04.2018 підлягає визнанню недійсним. Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ОСББ «РАФАНДА» подано до Господарського суду Закарпатської області позовну заяву до ТзОВ "УЖ МЕНЕДЖЕР" про визнання недійсним договору про надання послуг № 05/18 від 01.04.2018. Зазначає, що до початку апеляційного розгляду ОСББ «РАФАНДА» буде подано клопотання про зупинення апеляційного розгляду в порядку п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України. Просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 року у справі №907/58/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі № 907/58/21 за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАФАНДА» на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 року та вирішено здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

20.05.2021 року представник ОСББ «РАФАНДА» надіслав на адресу Західного апеляційного господарського суду клопотання (вх. № 01-05/1789/21 від 20.05.2021) про зупинення апеляційного провадження, в якому просить зупинити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ОСББ «РАФАНДА» на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 у справі № 907/58/21 до набрання законної сили рішенням у справі № 907/353/21 за позовом ОСББ «РАФАНДА» до ТзОВ «УЖ МЕНЕДЖЕР» про визнання недійсним договору про надання послуг № 05/18 від 01.04.2018.

Дослідивши зміст клопотання, колегія суддів, порадившись, прийшла до висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі №907/58/21, беручи до уваги наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

В даній справі суд не позбавлений можливості з`ясувати всі обставини, що мають важливе значення для розгляду апеляційної скарги ОСББ «РАФАНДА» на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 року у справі №907/58/21.

Зупинення провадження в даній справі за відсутності належних підстав для цього мало б наслідком невиправдане затягування судового процесу та порушення вимог щодо розумної тривалості розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що правові підстави для зупинення провадження у справі №907/58/21 до вирішення іншої справи за №907/353/21 на стадії апеляційного провадження відсутні.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Обставини справи

01 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УЖ МЕНЕДЖЕР» (Виконавець) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «РАФАНДА» (Замовник) укладено договір про надання послуг № 05/18. Відповідно до п. 1.1 договору Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з управління багатоквартирним житловим будинком за місцезнаходженням: м.Ужгород, наб. Незалежності, буд. 21, на його прибудинковій території, згідно переліку зазначеному у даній угоді (т. 1, а.с. 17-19).

Згідно із п. 1.2 договору за даною угодою надаються наступні послуги: бухгалтерські послуги; прибирання прибудинкової території; резервування аварійної бригади для цілодобового виїзду на об`єкт (можливість цілодобового виклику аварійної бригади на об`єкт); резервування надання інших послуг, пов`язаних із об`єктом та квартирами і нежитловими приміщеннями, які знаходяться в об`єкту, за домовленістю сторін, за додаткову плату.

Розмір послуг визначений п. 2.1 договору - місячна вартість послуг, які надаються Управителем Замовнику, згідно п. 1.2 договору становить 3 900,00 грн. Розрахунок здійснюється між сторонами в безготівковій формі. Розрахунковий місяць починається 1 числа календарного місяця і закінчується 30(31) числа календарного року.

Оплата наданих послуг Управителем, зазначених у підпункті 1.2.1 та підпункті 1.2.2 пункту 1.2 договору, здійснюється Замовником самостійно, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Управителя, не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 2.2 договору).

Цей договір набирає чинності 01 квітня 2018 року і діє до 10 липня 2018 року. У випадку відсутності письмової заяви сторони про припинення дії договору за 30 днів до закінчення строку дії угоди, договір вважається автоматично пролонгованим на ще один рік (п. 6.1 договору).

Договір про надання послуг №05/18 від 01.04.2018 зі сторони відповідача підписаний головою правління Борисовою Н.Б.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов даного договору позивачем були надані відповідачу послуги з моменту укладення договору по 31.12.2020 на загальну суму 152 950,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів надання послуг (т. 1, а.с. 20-62). Однак, отримані послуги відповідачем сплачені частково на суму 85 350,00 грн. Станом на 01.12.2020 заборгованість за фактично надані послуги склала 67 600,00 грн.

Також в матеріалах даної справи містяться копії актів звіряння взаємних розрахунків між ТзОВ «УЖ МЕНЕДЖЕР» та ОСББ «РАФАНДА» (т. 1, а.с. 63-65).

22.01.2021 відповідач надіслав на адресу позивача лист про подальше розірвання договору відповідно до підпункту «а» пункту 3.1 договору про надання послуг від 01.04.2018 №05/18 з 22.02.2021 (т. 1, а.с. 66).

Згідно протоколу № 3 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: наб. Незалежності буд.№21 м. Ужгород від 19.03.2016 року установчими зборами затверджено статут ОСББ «РАФАНДА» та обрано головою правління Борисову Н.Б. (т. 1, а.с. 88-91).

Відповідно до статті 3 розділу ІІІ статуту до виключної компетенції загальних зборів належить обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем (т. 1, а.с. 92-112).

Згідно статті 16 розділу ІІІ статуту ОСББ «Рафанда» на виконання своїх повноважень голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів та рішень правління.

Обставини невиконання відповідачем своїх зобов`язань в частині проведення своєчасної та повної оплати наданих послуг зумовили звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення суми 67 600,00 грн. основного боргу, суми 701,85 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 318,50 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За своєю правовою природою договір, укладений між сторонами відноситься до договірних зобов`язань по наданню послуг.

За приписами частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. ст. 903 ЦК України).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України, норми якої кореспондуються зі статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТзОВ «УЖ МЕНЕДЖЕР» були надані ОСББ «РАФАНДА» послуги з моменту укладення договору про надання послуг від 01.04.2018 №05/18 по 31.12.2020р. на суму 152 950,00 грн. Однак, отримані послуги були відповідачем сплачені частково на суму 85 350,00 грн. Вказаний договір зі сторони відповідача підписано головою правління ОСББ «Рафанда» - Борисовою Н.Б.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом.

Як зазначалось вище відповідно до статті 3 розділу ІІІ статуту ОСББ «Рафанда» до виключної компетенції загальних зборів належить обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем.

Згідно ст. 16 розділу ІІІ Статуту ОСББ «Рафанда» на виконання своїх повноважень голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів та рішень правління.

Щодо тверджень скаржника, що договір про надання послуг № 05/18 від 01.04.2018, зі сторони відповідача підписано попередньою головою ОСББ - Борисовою Н.Б., одноосібно за відсутності таких повноважень, відтак даний договір підлягає визнанню недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів даної господарської справи вбачається, що договір про надання послуг №05/18 від 01.04.2018 укладений з перевищенням повноважень, водночас реалізація співвласників права на участь в управлінні об`єднання шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління об`єднання.

Отже, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

При цьому ч. 4 ст. 92 ЦК України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган юридичної особи діяв добросовісно і розумно, керуючись його інтересами, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов`язок відшкодувати завдані юридичній особі збитки.

Однак, Закон враховує, що питання щодо визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій відноситься до внутрішніх взаємовідносин юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Частина третя статті 92 ЦК України містить виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження (відсутність) повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності у поведінці третьої особи несе юридична особа.

Статтею 241 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Матеріали справи містять акти надання послуг, які підписані та скріплені печатками сторін, а також належним чином оформлений акт звірки взаєморозрахунків, що в сукупності підтверджує наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті наданих послуг у розмірі 67 600,00 грн. Доказів оплати відповідачем вказаних сум матеріали справи не містять, відповідачем вказана сума боргу не заперечена та не спростована.

Враховуючи те, що договір про надання послуг №05/18 від 01.04.2018 на момент виникнення заборгованості був дійсним та сторонами не оспорювався, у сторін в силу ст. 193 Господарського кодексу України, норми якої кореспондуються зі статтею 526 Цивільного кодексу України, виникли зобов`язання з його належного виконання, що спростовує твердження скаржника про те, що Борисова Н.Б. має відповідати за зобов`язаннями, які випливають з цього договору, а ОСББ «Р АФАНДА» не має бути відповідачем у даній справі.

Разом з тим, як вірно зауважив суд першої інстанції, обставина укладення спірного договору з перевищенням повноважень, надає відповідачу право на відшкодування збитків у разі наявності обставин передбачених ст. 92 ЦК України.

З аналізу вищенаведених правових норм та враховуючи фактичні обставини даної справи, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про задоволення заявлених ТзОВ «УЖ МЕНЕДЖЕР» позовних вимог та стягнення з ОСББ «РАФАНДА» 67 600,00 грн. основного боргу.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми, що складає 318,50 грн. та інфляційних втрат в сумі 701,85 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевий господарський суд перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню.

Суд апеляційної інстанції перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат вважає його арифметично вірним.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 року у справі №907/58/21.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У даній справі суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване судове рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому відсутні правові підстави для його скасування.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАФАНДА» від 11.05.2021 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 у справі №907/58/21 залишити без змін.

3.Судовий збір за перегляд рішення в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст. ст. 286 289 ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя Г.Г. Якімець