ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" жовтня 2021 р. Cправа № 902/553/21

Суддя Господарського суду Вінницької області О. Нешик, при секретарі судового засідання Л. Шаравській, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом приватного підприємства "Тінік-Оіл", м.Вінниця

до комунального підприємства "Добробут" Іллінецької міської ради Вінницької області, м.Іллінці Вінницької області

про стягнення 80030,87 грн згідно договору поставки

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

В С Т А Н О В И В :

28.05.2021 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява приватного підприємства "Тінік-Оіл" про стягнення з комунального підприємства "Добробут" Іллінецької міської ради Вінницької області 80030,87 грн заборгованості, нарахованої в зв`язку з порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №14/01 від 14.01.2020 в частині здійснення розрахунків за отриманий товар (пальне).

Ухвалою суду від 01.06.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/553/21, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 27.07.2021.

15.06.2021 до суду надійшло клопотання позивача в якому останній повідомляє, що згідно платіжного доручення №5002 від 31.05.2021 відповідачем сплачено кошти в сумі 20 000,00 грн, в зв`язку з чим заборгованість станом на 07.06.2021 складає 60037,87 грн.

За наслідками судового засідання, яке відбулося (27.07.2021) судом постановлено ухвалу (із занесенням її до протоколу судового засідання) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні на 28.09.2021 о 10:30 год. Також судом постановлено повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи шляхом оформлення відповідної телефонограми.

Відповідно до ухвали суду від 28.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.10.2021 о 12:30 год.

20.10.2021 до суду надійшло клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи видаткових накладних за 2020 рік. У вказаному клопотанні позивач повідомляє суд про те, що згідно платіжних доручень №5002 від 17.06.2021, №5232 від 16.09.2021 відповідачем перераховано кошти на загальну суму 20 000,00 грн. В зв`язку із вищевикладеним станом на 18.10.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становить 40037,87 грн.

На визначену дату та час (28.10.2021) представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Слід зазначити, що про дату, час та місце розгляду справи по суті учасники справи повідомлялися належним чином - ухвалою суду від 28.09.2021.

Зокрема, ухвала суду від 28.09.2021 надсилалась позивачу на відому суду адресу електронної пошти.

Факт обізнаності відповідача про дату, час та місце розгляду справи стверджується відповідною телефонограмою (а.с. 49, том 1).

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду у справі №902/553/21 офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

Відтак у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи.

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від сторін щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Суд враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду справ судом порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"), а також в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін, чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

В судовому засіданні 28.10.2021 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

14.01.2020 між комунальним підприємством "Добробут" Іллінецької міської ради Вінницької області (Покупець) та приватним підприємством "Тінік-Оіл" (Постачальник) укладено Договір поставки №14/01.

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується протягом 2020 року передати у власність Покупця Товар - газ скраплений (пропан і бутан) для заправки автомобілів (код за ДК 021:2015, код 09120000-6 - Газове паливо (Скраплений газ для автомобілів), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий Товар на умовах цього Договору.

Ціна Договору складає 332 390,00 грн, в.т.ч. ПДВ - 20% - 55 398,33 грн (п.3.1. Договору).

У розділі 4 сторони погодили порядок здійснення оплати. Зокрема, Замовник здійснює оплату товару Постачальнику по факту поставки товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання Товару за наявності відповідного бюджетного фінансування Замовника.

У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок здійснюється по факту поставки товару протягом 14 днів з дня надходження коштів на рахунок на вказані цілі (п.4.2. Договору).

Пунктом 6.1.1. Договору передбачено обов`язок покупця своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Відповідно до пункту 10.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2020.

За період з 30.11.2020 по 18.01.2021 сторонами підписано чотири Додаткові угоди до Договору №14/01 від 14.01.2021.

Так, відповідно до п.1. Додаткової угоди №4 до Договору про закупівлю газу скрапленого №14/01 від 14.01.2020 сторони прийшли до згоди продовжити строк дії Договору для проведення процедури закупівлі на початку року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в початковому Договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджені у встановленому порядку.

Ціна Договору становить 226561,39 грн без ПДВ, крім того ПДВ 45312,28 грн, а разом з ПДВ 271873,67 грн та дорівнює загальній вартості обсягу окремих поставок за цим Договором, що розрахована у тому числі з сумою 20% від суми Договору, у розмірі 226873,67 грн (п.2 Додаткової угоди №4).

На виконання умов Договору протягом 2020 року та січня-лютого 2021 року Продавець передав Замовнику товар на загальну суму 171239,86 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними (а.с.12, 13, 52-64, том 1).

За період з 01.01.2020 по 31.12.2020 відповідач за отриманий товар розрахувався частково на загальну суму 116899,80 грн, що підтверджується обопільно підписаним представниками сторін актом звірки взаємних розрахунків.

Також за період з лютого 2021 по квітень 2021 відповідач здійснив розрахунки за отриманий товар на загальну суму 45000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4783 від 16.02.2021 на суму 25000,00 грн, №4832 від 09.03.2020 на суму 10000,00 грн, №4959 від 16.04.2021 на суму 10000,00 грн.

Станом на 31.12.2019 за відповідачем рахувалась заборгованість перед позивачем в сумі 70690,81 грн, що підтверджується підписаним представниками сторін актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Таким чином станом на день звернення з позовом до суду загальна заборгованість відповідача перед позивачем складала 80030,87 грн.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у даній справі відповідач здійснив оплату отриманого товару на загальну суму 40000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5002 від 01.05.2021 на суму 20000,00 грн, платіжним дорученням №5002 від 17.06.2021 на суму 10 000,00 грн, платіжним дорученням №5232 від 16.09.2021 на суму 10000,00 грн (а.с. 41, 65, 66, том 1).

Станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідача складає 40030,87 грн.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, судом надано правову оцінку спірним правовідносинам.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України (ЦК України), враховуючи укладений між сторонами Договір поставки №14/01 від 14.01.2020.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як стверджується матеріалами справи протягом 2020 року та січня-лютого 2021 року Продавець передав Замовнику товар на загальну суму 171239,86 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними (а.с.12, 13, 52-64, том 1).

За період з 01.01.2020 по 31.12.2020 відповідач за отриманий товар розрахувався частково на загальну суму 116899,80 грн, що підтверджується підписаним представниками сторін актом звірки взаємних розрахунків.

Також за період з лютого 2021 по квітень 2021 відповідач здійснив розрахунки за отриманий товар на загальну суму 45000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №4783 від 16.02.2021 на суму 25000,00 грн, №4832 від 09.03.2020 на суму 10000,00 грн, №4959 від 16.04.2021 на суму 10000,00 грн.

Разом з тим, станом на 01.01.2020 за відповідачем рахувалась заборгованість перед позивачем в сумі 70690,81 грн, що стверджується підписаним представниками сторін актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Суд враховує, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (постанова ВС КГС від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17).

Станом на день звернення з позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем складала 80030,87 грн.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у даній справі відповідач здійснив оплату отриманого товару на загальну суму 40000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5002 від 01.05.2021 на суму 20000,00 грн, платіжним дорученням №5002 від 17.06.2021 на суму 10000,00 грн, платіжним дорученням №5232 від 16.09.2021 на суму 10000,00 грн (а.с. 41, 65, 66, том 1).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

З огляду на вищезазначене, враховуючи факт сплати відповідачем 40000,00 грн боргу після подання позову до суду, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 40000,00 грн - заборгованості за отриманий товар на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в даній сумі.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що останнім не виконано обов`язку щодо сплати вартості переданого Товару на загальну суму 40 030,87 грн.

За змістом ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. При цьому відповідачем не надано жодних доказів у спростування позовних вимог, а обопільно підписаний сторонами Акт звіряння розрахунків станом на 31.12.2020 в сукупності з наявними у справі видатковими накладними як первинним документом на підтвердження поставки товару, свідчить про наявність заборгованості відповідача в сумі 40030,87 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з урахуванням вищевикладених висновків про закриття провадження у справі в частині стягнення 40 000,00 грн заборгованості за отриманий товар.

В силу приписів ст.129 ГПК України витрати на судовий збір в розмірі 2270,00 грн підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись п.2, ч.1 ст.231, ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Добробут" Іллінецької міської ради Вінницької області (вул.Пестеля, буд.28, м.Іллінці, Іллінецький район, Вінницька область, 22700, ) на користь приватного підприємства "Тінік-Оіл" (вул.Хлібна, 21, кв.13, м.Вінниця, 21050, ) 40030,87 грн - заборгованості за отриманий товар, 2270,00 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Закрити провадження у справі №902/553/21 в частині вимоги про стягнення 40000,00 грн - заборгованості за отриманий товар, у зв`язку із відсутністю предмета спору в цій частині.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом, позивачу - на електронну адресу ().

Повне судове рішення складено 08 листопада 2021 р.

Суддя Ольга НЕШИК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул.Пестеля, буд.28, м.Іллінці, Іллінецький район, Вінницька область, 22700)