ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Справа № 914/1643/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Кецко В.Я. - адвокат, представник за ордером серії ВС №1105450 від 01.11.2021р.

від відповідача: Кавчук А.В. - адвокат, представник за ордером серії ВС №1104802

від 28.10.2021р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП"

на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 02.09.21р. суддею Слободян О. Г. о 16:50 год. у м.Луцьку, повний текст складено 10.09.21р.

та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 16.09.21р. суддею Слободян О. Г. о 12:08 год. у м.Луцьку, повний текст складено 21.09.21р.,

а також апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД"

на додаткове рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 16.09.21р. суддею Слободян О. Г. о 12:08 год. у м.Луцьку, повний текст складено 21.09.21р.

у справі № 914/1643/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД"

про стягнення 3 376 808грн. 24коп. неустойки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" про стягнення 3 376 808,24грн. неустойки - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "СМП" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без розгляду. Також, одночасно з апеляційною скаргою скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "СМП" зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що оскаржуване рішення було мотивоване тим, що: ухвалою суду від 08.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2021р. 02.08.2021р. позивач надіслав на адресу суду клопотання (вх.№01 83/170/21), в якому, посилаючись на п.5 ч.3 ст.2, ст.14 ГПК України, зазначив, що оскільки розгляд справи по суті фактично не відбувався та, керуючись принципом диспозитивності, просив залишити позов без розгляду. Оскільки, клопотання про залишення позову без розгляду подане позивачем після закриття підготовчого провадження, до початку розгляду справи по суті, та без зазначення поважних причин неподання такого клопотання у підготовчому провадженні, суд дійшов висновку про залишення клопотання без розгляду;

- зазначає, що згідно з матеріалами справи 02.08.2021р. позивач подав клопотання про залишення позову без розгляду, яке було обґрунтоване тим, що розгляд справи по суті фактично не відбувався, а тому заявлене клопотання подане без порушення вимог процесуального законодавства і існують всі підстави для його задоволення;

- покликається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.08.2020р. у справі № 916/3416/19, з висновків якої вбачається, що за подібних правовідносин та аналогічних обставин, у суду першої інстанції не було підстав для залишення без розгляду поданого клопотання позивача з тих підстав, що воно не було заявлене у підготовчому провадженні;

- констатує, що суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення всупереч встановленим вимогам та позиції Верховного суду залишив без розгляду вмотивоване клопотання позивача про залишення заявленого позову без розгляду, порушив вимоги процесуального законодавства в тому числі право розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, фактично розпорядився правами позивача проти його волі.

Крім того, додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" про стягнення 3 376 808,24грн. неустойки, здійснено розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" 55000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "СМП" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 55000,00грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" у справі №914/1643/20.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "СМП" зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що додаткове рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- покликається на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зі змісту п. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат;

- зазначає, що таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою;

- звертає увагу суду на те, що у справі №914/1643/20 Господарським судом Волинської області, позивач звернувся до суду із клопотанням про залишення позову в цій справі без розгляду. Таким чином при розгляді цієї справи адвокатом АО "КАВЧУК і ПАРТНЕРИ" не було проявлено особливої кваліфікації і досвіду, цей спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині ознайомлення з документами та підготовки відзиву на позовну заяву до суду. Вказані витрати в розмірі 55000,00грн. не можна вважати такими, що є "неминучими";

- констатує, що при постановленні додаткового рішення від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 Господарським судом Волинської області не враховано принципи реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, що вказує на беззаперечне порушення норм процесуального права. Таким чином додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 підлягає скасуванню.

Крім того, не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати в частині відмови у покладенні витрат на професійну правничу допомогу ("гонорар успіху") у розмірі 97746,34грн. на позивача та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення таких витрат з позивача на користь відповідача, а в іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що додаткове рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що суд першої інстанції обґрунтовує відмову у стягненні з позивача суми витрат ("гонорару успіху") істотним перевищенням судових витрат, що були заявлені в попередньому розрахунку, та які фактично були понесені відповідачем;

- покликається на те, що такий висновок суду спростовується відзивом на позовну заяву від 13.08.2020р., який відповідач подавав до Господарського суду Львівської області, ще до передачі справи для розгляду у Господарському суді Волинської області. Відзив міститься в матеріалах справи;

- зазначає, що у абзаці 2 п.4 відзиву відповідач повідомив суд попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, вказавши, що відповідач поніс та очікує понести витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 55 000,00грн. за супровід справи в суді першої інстанції, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 13.07.2020р.. Крім того, договором передбачено додаткову оплату транспортних, поштових витрат, технічних годин, інших витрат у зв`язку з відрядженням. тощо (оцінити розмір яких на сьогодні неможливо), а також "гонорар успіху" у випадку, ухвалення рішення на користь (позитивного для) відповідача, зокрема про відмову в задоволенні позову повністю чи частково, укладення мирової угоди тощо;

- констатує, що суд першої інстанції неправильно встановив ту обставину, що розмір витрат разом з "гонораром успіху" істотно перевищує ті судові витрати, що були заявлені в попередньому розрахунку, про що вказано в додатковому рішенні, оскільки відповідач повідомив суд про такі витрати "гонорар успіху" при подані відзиву (першій заяві по суті) в попередньому (орієнтовному) розрахунку, як того вимагає ст.124 ГПК України;

- додає, що відповідач не міг передбачити при поданні відзиву і повідомити суд першої інстанції конкретну суму витрат "гонорару успіху", оскільки за умовами договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №01/13-07/2020, укладеного між відповідачем та Адвокатським об`єднанням "КАВЧУК і ПАРТНЕРИ" , передбачено, що конкретний розмір такої винагороди узгоджується додатково за результатами розгляду справи в суді.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №914/1643/20/6284/21 від 05.10.2021р. матеріали справи №914/1643/20 витребувано з Господарського суду Волинської області.

12.10.2021р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №914/1643/20.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2021р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. у справі №914/1643/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.21р. у справі №914/1643/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20, об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 та призначено справу №914/1643/20 до розгляду на 02.11.2021р. об 15:00год..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.21р. у справі №914/1643/20, об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 та призначено справу №914/1643/20 до розгляду на 02.11.2021р. об 15:00год..

01.11.2021р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" надійшли письмові відзиви від 28.10.2021р. на апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП".

Товариство з обмеженою відповідальністю "СМП" не скористалося своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надало суду відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД", що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 02.11.2021р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" підтримав доводи апеляційних скарг та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає судові рішення місцевого суду незаконними та необґрунтованими. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. у справі №914/1643/20 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без розгляду. Також, просить додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 55000,00грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" у справі №914/1643/20.

В судовому 02.11.2021р. засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає додаткове рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 скасувати в частині відмови у покладенні витрат на професійну правничу допомогу ("гонорар успіху") у розмірі 97746,34грн. на позивача та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення таких витрат з позивача на користь відповідача, а в іншій частині додаткове рішення залишити без змін. Також, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" у письмових відзивах на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" та в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційних скарг, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. у справі №914/1643/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" - без задоволення. Також, просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 залишити без задоволення.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20 підлягає задоволенню, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 11.07.2017р. між ТОВ "СМП" (орендодавець) ТОВ "Ексім Фуд" (орендар) укладено договір оренди №11/07/17 (далі - договір), згідно п.п.1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 3.1, 3.4, 4.4 якого, орендодавець зобов`язується передати орендар у строкове платне користування рухоме та нерухоме майно, перелік, кількість та характеристики якого вказані в Додатку №1 (Додаток №1) до даного договору, що є його невід`ємною частиною, а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути об`єкт оренди орендодавцю відповідно до умов даного договору. Об`єкт оренди належить орендодавцю на праві приватної власності, що посвідчується витягами з реєстру права власності на нерухоме майно. Місцезнаходження майна: Волинська область, м.Нововолинськ, вул.Луцька, 3. Майно передається в оренду з метою організації забою та переробки свинини. Приймання-передача майна здійснюється сторонами або їх уповноваженими представниками протягом 3 календарних днів з моменту вступу в дію даного договору. Майно вважається переданим з моменту підписання акту приймання-передачі. Нарахування орендної плати починається з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі об`єкту оренди.

У відповідності до п.п.7.1.5, 7.1.6, 7.1.8 договору, орендар зобов`язаний, зокрема: утримувати майно у належному стані; забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню та псуванню; обов`язково підтримувати майно в технічно-справному стані.

Відповідно до п.12.1 договору даний договір вступає в дію з 04.08.2017р. та діє до 04..08.2018р..

Договір підписаний сторонами та засвідчений відтисками їх печаток.

Також, 04.08.2017р. між сторонами підписано акт прийому-передачі, яким погоджено перелік майна, що передано ТОВ "Ексім Фуд" в оренду.

Крім того, 02.08.2018р. між ТОВ "СМП" та ТОВ "Ексім Фуд" підписано додаткову угоду до договору оренди від 11.07.2017, якою п.12.1 договору викладено в наступній редакції: "12.1 Даний договір вступає в дію з 04 серпня 2017 року та діє до 31.12.2019р.".

В подальшому листом від 09.12.2019р. №196 орендодавець повідомив орендаря про те, що строк дії договору оренди встановлено до 31.12.2019р. та продовжуватися не буде, відтак орендодавець просить орендаря керуючись п.п.11.3, 7.1.13, 7.1.8, 7.1.9 договору до 31.12.2019р. звільнити об`єкт оренди від сторонніх предметів та підготувати його до передачі орендодавцю.

Також, у листі від 20.12.2019р. №200 орендодавець повідомив орендаря про те, що 09.12.2019р. направлено лист про небажання продовжувати дію договору оренди від 11.07.2017р., просив до 26.12.2019р. направити представника для можливості проведення приймання-передачі майна з оренди. Крім того, у листі зазначив, що під час візуального огляду орендованого майна виявлено погіршення його стану в порівнянні з тим, який був на момент передачі його в оренду. Для уникнення непорозумінь та спірних моментів просив до 27.12.2019р. узгодити кандидатуру будівельно-технічного експерта та оцінщика для визначення технічного стану орендованого майна.

Надалі, у відповідь на зазначені листи, ТОВ "Ексім Фуд" (орендар) надіслав ТОВ "СМП" (орендодавцю) лист від 27.12.2019р. №48 про те, що належно виконував свої зобов`язання за договором оренди, а також те, що у відповідності до п.7.1.13 договору орендар має повернути орендодавцеві орендоване майно у належному стані, у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу, зазначив про своє зобов`язання усунути недоліки, що зафіксовані під час спільних оглядів орендованого майна та запропонував продовжити дію договору оренди №11/07/17.

Листом від 27.12.2019р. №202 орендодавець зазначив, що окрім переліку недоліків, які відповідач (орендар) погодився усунути для позитивного вирішення ситуації щодо продовження співпраці, вимагає в обов`язковому порядку провести інші зазначені в листі роботи. Також вказав про інші обставини для продовження договору оренди, зокрема, погодження орендної плати, погодження співвідношення оплати ремонтних робіт тощо.

У листі від 28.12.2019р. №203 орендодавець повідомив орендаря про те, що відповідь надана в листі №48 від 27.12.2019 орендодавця в повній мірі не задовольняє, оскільки перелік недоліків, які готовий усунути орендар, є неповним. Відтак, оголошена раніше позиція щодо припинення співпраці залишається в силі. Просив до 30.12.2019р. повідомити про час та дату передачі майна з оренди, а також вказати перелік представників, які візьмуть участь у відповідній процедурі.

В подальшому, листом №65 від 31.12.2019р. відповідач повідомив позивача про готовність майна до передачі 03.01.2020р..

У відповідності до листа №68 від 02.01.2020р., надісланого орендодавцю, орендар зазначив, що 02.01.2020р. товариство планує вивезти належні йому матеріальні цінності з об`єкта оренди.

02.01.2020р. ТОВ "Ексім Фуд" було створено та затверджено склад робочої групи для участі у комісії із здачі орендованого майна згідно договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017р. у зв`язку із закінченням строку його дії.

Також, 03.01.2020р. представниками ТОВ "СМП" складено дефектний акт про виявлені недоліки орендованого майна згідно договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017р. з переліком таких недоліків. Вказаний дефектний акт зі сторони орендодавця підписаний комісією у складі 13 осіб із значенням прізвища та ініціалів; стороною орендаря акт не підписаний. У дефектному акті міститься запис: "представники ТОВ "Ексім Фуд" з даним актом ознайомлені 03.01.2020р., від підпису відмовилися в присутності комісії та свідків".

Надалі, ТОВ "СМП" листом від 04.01.2020р. №204 надіслано на адресу ТОВ "Ексім Фуд" оригінал дефектного акту від 03.01.2020р..

Листом від 04.01.2020р. №51 ТОВ "Ексім Фуд" повідомило орендодавця, що висновки дефектного акту оцінюються підприємством критично та запропонувало узгодити повторний огляд орендованого майна для врегулювання існуючого конфлікту.

Крім того, листами від 15.01.2020р. №206, від 27.01.2020р. №209, від 28.01.2020р. №210, від 29.01.2020р. №211 ТОВ "СМП" повторно зверталось до ТОВ "Ексім Фуд", зокрема, з проханням про: залучення будівельно-технічного експерта для визначення технічного стану орендованого майна та складання кошторису для його відновлення; приведення у відповідність майна до стану, не гіршого, ніж той в якому майно було передано в оренду; визначення дат усунення недоліків вказаних у дефектному акті.

В подальшому, 28.05.2020р. листом за №62 ТОВ "Ексім Фуд" надіслано ТОВ "СМП" складений та підписаний ТОВ "Ексім Фуд" акт приймання-передачі (повернення) орендованого майна, що датований 03.01.2020р., з вимогою припинити нарахування орендної плати.

У відповідь на вказаний лист, ТОВ "СМП" надіслало на адресу ТОВ "Ексім Фуд" лист від 05.06.2020р. №241, в якому зазначило, що готове прийняти з оренди нерухоме майно, передане в тимчасове користування ТОВ "Ексім Фуд" з урахуванням особливостей майна, що вказаний в акті про виявлені недоліки орендованого майна від 03.01.2020р. та запросило представників ТОВ "Ексім Фуд" для спільного огляду майна для передачі 10.06.2020р.. Долучило підписаний акт прийому-передачі (повернення) орендованого майна, що датований 05.06.2020р. у своїй редакції із зазначенням окрім переліку рухомого та нерухомого майна, що повертається, зауважень щодо стану такого майна.

Також, у листах №62 від 28.05.2020 та № 63 від 12.06.2020 ТОВ "Ексім Фуд" повторно просило ТОВ "СМП" підписати Акт приймання-передачі (повернення) орендованого майна від 03.01.2020р. та вимагало припинити нарахування орендної плати.

З огляду на викладене, вважаючи, що об`єкт оренди не повернутий ТОВ "Ексім Фуд", ТОВ "СМП" на підставі ч.2 ст.785 ЦК України, за період з 01.01.2020р. по 30.06.2020р. нарахувало останньому 3376808,24грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди згідно договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017р. за час прострочення (1688404,12грн. х 2).

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "СМП" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" про стягнення 3 376 808,24грн. неустойки за прострочення повернення майна з оренди за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017р..

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "СМП" посилається на те, що листом від 09.12.2019р. №196 ТОВ "СМП" (орендодавець) повідомив ТОВ "Ексім Фуд" (орендаря) згідно з договором оренди про непродовження строку дії договору та просив орендаря привести орендоване майно в належний стан, звільнити від сторонніх предметів і підготувати для передачі до 31.12.2019р.. У листі від 20.12.2019р. позивач (орендодавець) зазначив, що під час візуального огляду об`єкта оренди виявлено, що його стан не відповідає стану, який існував на момент передачі майна в користування відповідача (орендаря), відтак позивач просив відповідача до 26.12.2019р. направити свого представника для повернення об`єкта оренди позивачу за актом приймання-передачі та визначитися з кандидатурою експерта для проведення оцінки стану майна на момент повернення. 03.01.2020р. складено дефектний акт про виявлені недоліки орендованого майна, що підписаний орендодавцем (позивачем), проте не підписаний орендарем (відповідачем). В подальшому ТОВ "Ексім Фуд" (орендар) звернувся до позивача листом №62 від 28.05.2020р. з проханням прийняти з оренди нерухоме майно станом на 03.01.2020р. з долученим та підписаним актом приймання-передачі спірного об`єкта оренди. У листі №63 від 12.06.2020р. відповідач фактично визнав наявні вчинені погіршення орендованого майна, які нібито були частково усунуті ним власними силами і за власний рахунок. Таким чином, позивач вказує, що з 03.01.2020р. до цього часу акт приймання-передачі майна з оренди з урахуванням виявлених позивачем недоліків або вже з виправленими недолікаки відповідачем не надавався. Відповідач під час користування нерухомим майном в період дії договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017р. допустив погіршення його стану за межами нормального зносу та на момент закінчення строку дії договору безпідставно не повернув майно орендодавцю, у зв`язку з чим зобов`язаний оплатити позивачу неустойку за прострочення повернення майна з оренди.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.07.2020р. відкрито провадження у справі №914/1643/20 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов (вх.№24342/20 від 14.08.2020р.) відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та, зокрема, зазначає, що фактичне повернення (передача) об`єкта оренди відбулася 03.01.2020р., в межах строків, встановлених договором оренди. До моменту повернення об`єкта оренди відповідач виконав свій обов`язок щодо звільнення об`єкта оренди від сторонніх предметів, усунув недоліки, які були зафіксовані під час спільного огляду та підготував об`єкт оренди до передачі. Оформлення передачі об`єкта оренди було здійснено 03.01.2020р., про що позивачем був складений дефектний акт про виявлені недоліки орендованого майна. Таким чином, відповідач вжив усіх заходів щодо передачі об`єкта оренди позивачу та повернув його у кращому стані, враховуючи проведені відповідачем ремонтні роботи. 28.05.2020р. відповідач надіслав позивачу Акт приймання-передачі об`єкта оренди, складений 03.01.2020р. з вимогою припинити нарахування орендної плати. Отже, позивач безпідставно ухиляється від прийняття орендованого майна від відповідача, а тому підстави для стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати відсутні. Крім того, відповідач вказав, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 55000,00грн..

У відповіді на відзив (№25872/20 від 03.09.2020р.) позивач зазначив, що представники відповідача відмовилися підписати дефектний акт від 03.01.2020р.. Відповідачем об`єкт оренди не повертався та не передавався 03.01.2020р.. Отже, з 03.01.2020р. до цього часу акт приймання-передачі майна з оренди відповідачем з урахуванням виявлених недоліків, вказаних у акті про виявлені недоліки орендованого майна від 03.01.2020р. або з виправленими недоліками позивачу не передавався. Відповідач користувався орендованим майном та не повертав його з оренди. Факт користування відповідачем орендованим майном підтверджується визнанням відповідача обставин перебування його працівників в орендованому приміщенні після закінчення строку дії договору оренди, що також встановлено вироком Нововолинського міського суду Волинської області. Позивач не ухилявся від прийняття майна з оренди та вживав заходів щодо повернення майна з оренди шляхом підписання відповідних актів приймання-передачі на дату фактичного передавання майна.

15.09.2020р. до суду відповідачем подане заперечення на відповідь на відзив (вх.№26811/20), в якому останній вказує, що станом на 30.01.2020р. орендоване майно перебувало в користуванні (оренді) ТОВ "Нововолинський м`ясокомбінат", що підтверджується відомостями, зазначеними у вироку Нововолинського міського суду Волинської області. Договір оренди не передбачає підстав чи умов, за яких позивач як орендодавець може відмовитися від прийняття об`єкта оренди. Крім того, аналіз ст.785 ЦК України свідчить про застосування відповідальності у вигляді стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати виключно за наявності затримки чи зволікання повернення речі зі сторони орендаря. Однак, відповідач не утримував об`єкт оренди у своєму володінні та не перешкоджав у доступі позивача до майна.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.09.2020р., залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021р., постановлено справу №914/1643/20 передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області.

07.06.2021р. матеріали даної справи надійшли до Господарського суду Волинської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021р. справа передана на розгляд судді Слободян О.Г..

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.06.2021р. суддею Слободян О.Г. прийнято справу №914/1643/20 до провадження зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання 08.07.2021р..

22.06.2021р. до Господарського суду Волинської області від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх.№01-57/3480/21), в яких просить суд врахувати фактичні обставини, встановлені у справі №903/451/20 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2020р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.04.2021р., а також висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.04.2021р. у справі №910/11131/19.

Ухвалою Господарського суду Волинської від 08.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2021р..

02.08.2021р. позивачем надіслано на адресу Господарського суду Волинської області клопотання (вх.№01-83/170/21), в якому, посилаючись на п.5 ч.3 ст.2, ст.14 ГПК України, зазначив, що оскільки розгляд справи по суті фактично не відбувався та, керуючись принципом диспозитивності, просив залишити позов без розгляду.

Також, 03.08.2021р. до Господарського суду Волинської області від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він просив, подане клопотання про залишення позову без розгляду, розглянути за його участю, із зазначенням дат, в які представник позивача не зможе з`явитися до суду.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 03.08.2021р. відкладено розгляд справи на 02.09.2021р..

31.08.2021р. до Господарського суду Волинської області від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання позивача про залишення позову без розгляду (вх.№01-57/5034/21). Зокрема, представник відповідача вказує, що ухвалою суду від 08.07.2021р. закрито підготовче засідання; розгляд справи по суті розпочато з відкриттям судового засідання 03.08.2021р.. Клопотання про залишення позову без розгляду подане позивачем 02.08.2021р.. У клопотанні не вказано причин, через які позивач був позбавлений можливості подати таке клопотання у підготовчому засіданні та не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для його подання. Також просив судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката покласти на позивача.

Протокольною ухвалою, відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України, Господарським судом Волинської області залишено без розгляду клопотання позивача про залишення позову без розгляду.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20 у позові відмовлено повністю.

Крім того, як вже зазначалось вище, у відзиві на позов (вх.№24342/20 від 14.08.2020р.) відповідач заперечив проти позову та вказав, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 55000,00грн..

Також, як встановлено судом першої інстанції, у судовому засіданні 02.09.2021р., до закінчення судових дебатів, представником відповідача подано заяву про розподіл судових витрат, до якої було додано копії рахунку на оплату №13/07 від 13.07.2020р., та платіжного доручення №5761 від 20.07.2020р. на суму 27500,00грн., а також зазначено, що інші докази на підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката будуть подані протягом 5-ти днів з моменту ухвалення судом рішення.

07.09.2021р. до Господарського суду Волинської області від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить ухвалити додаткове рішення про покладення на позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що пов`язані з розглядом справи №914/1643/20 в розмірі 152746,34грн., з яких: 55000,00грн. - основна вартість послуг професійної правничої допомоги, 97746,34грн. - додаткова винагорода (гонорар успіху). До заяви представником додано детальний опис послуг від 02.09.2021р., додаткову угоду від 02.09.2021р. до договору від 13.07.2020р. №01/13-07/2020 про надання правової допомоги, рахунок на оплату №02/09 від 02.09.2021р. та платіжне доручення №6973 від 03.09.2021р. на суму 27500,00грн..

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 08.09.2021р. заяву представника ТОВ "ЕКСІМ ФУД" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду, судове засідання призначено 16.09.2021р..

15.09.2021р. від представника ТОВ "ЕКСІМ ФУД" надійшла заява, в якій просив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити без участі представника відповідача. Повідомив, що підтримує заяву в повному обсязі.

Також, 15.09.2021р. до Господарського суду Волинської області позивачем надіслано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зокрема, позивач зазначає, що в порушення вимог законодавства та судової практики заявником (відповідачем) не надано доказів сплати на користь АО "КАВЧУК і ПАРТНЕРИ" узгодженої додаткової винагороди (гонорар успіху - 3% від ціни позову) в розмірі 97 746,34грн. на підставі договору про надання правової допомоги, що свідчить про відсутність судових витрат в цій частині на професійну правничу допомогу. Вважає вартість заявлених послуг професійної правничої допомоги необґрунтовано завищеною. Просить відмовити ТОВ "Ексім Фуд" у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Як вже зазначалося, додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 здійснено розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" 55000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №.№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно із ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами ст.45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Права та обов`язки учасників справи врегульовано ст.42 ГПК України.

Згідно із п.3 ч.1 ст.42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно ч.2 ст.177 ГПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до ч.2 ст.185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Пунктом 5 ч.1 ст.226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Слід зазначити, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду.

У відповідності до частин 1, 2, 3 ст.201 ГПК України, у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. Секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому цим Кодексом. З оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Отже, вищевказаними нормами чітко визначений момент початку розгляду справи по суті, а саме з моменту оголошення головуючим судового засідання з розгляду справи по суті відкритим.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.11.2018р. у справі №910/22824/17.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суд Волинської області від 08.07.2021р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2021р..

02.08.2021р. позивачем надіслано на адресу Господарського суд Волинської області клопотання (вх.№01-83/170/21), в якому, керуючись принципом диспозитивності, просив залишити позов без розгляду.

Також, 03.08.2021р. від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він просив, подане клопотання про залишення позову без розгляду, розглянути за його участю, із зазначенням дат, в які представник позивача не зможе з`явитися до суду.

Ухвалою Господарського суд Волинської області від 03.08.2021р. відкладено розгляд справи на 02.09.2021р..

31.08.2021р. на адресу Господарського суд Волинської від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання позивача про залишення позову без розгляду (вх.№01-57/5034/21). Зокрема, представник відповідача вказує, що ухвалою суду від 08.07.2021р. закрито підготовче засідання; розгляд справи по суті розпочато з відкриттям судового засідання 03.08.2021р.. Клопотання про залишення позову без розгляду подане позивачем 02.08.2021р.. У клопотанні не вказано причин, через які позивач був позбавлений можливості подати таке клопотання у підготовчому засіданні та не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для його подання. Також просив судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката покласти на позивача.

У судовому засіданні 02.09.2021р. Господарського суду Волинської області представник позивача просив залишити позов без розгляду.

Представник відповідача просив залишити без розгляду клопотання позивача про залишення позову без розгляду, відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України, розглянути справу по суті, а в позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 02.09.2021р. Господарського суду Волинської області, враховуючи те, що клопотання про залишення позову без розгляду подане позивачем після закриття підготовчого провадження, до початку розгляду справи по суті, та без зазначення поважних причин неподання такого клопотання у підготовчому провадженні, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення клопотання без розгляду.

Зокрема, протокольною ухвалою Господарського суд Волинської області, відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України, 02.09.2021р. судом залишено без розгляду клопотання позивача про залишення позову без розгляду.

Водночас, враховуючи вище викладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання позивача про залишення позову без розгляду надійшло до суду першої інстанції 02.08.2021р., було зареєстровано до оголошення головуючим суддею судового засідання відкритим, тобто до початку розгляду справи по суті.

Слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 29.11.2018р. у справі №910/22824/17 зазначено, що законодавець чітко встановлює певні строки для вчинення певних процесуальних дій, визначаючи їх, в т.ч., і певними стадіями судового процесу. При цьому, законодавець розрізняє строки до закінчення підготовчого провадження та до початку судового розгляду справи по суті, зокрема, наприклад, надаючи право позивачу змінити предмет або підстави позову збільшити, а також збільшити або зменшити розмір позовних вимог саме до закінчення підготовчого засідання.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2021р. у справі №903/126/21.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без розгляду клопотання позивача про залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю "СМП" клопотання про залишення позову без розгляду, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" про стягнення 3 376 808,24грн. неустойки за прострочення повернення майна з оренди за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017р. без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України, оскільки позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

При цьому судом апеляційної інстанції засвідчується, що відповідна заява не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, відповідає вимогам закону та відображає вільне волевиявлення сторони позивача.

За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20 прийняте з порушеннями норм процесуального права, доводи скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП", викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її задоволення.

В свою чергу, рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" про стягнення 3 376 808,24грн. неустойки за прострочення повернення майна з оренди за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017р. без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України.

Поряд із зазначеним, враховуючи те, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 також підлягає скасуванню.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу сторін на те, що у разі залишення позову без розгляду розподіл витрат пов`язаних з розглядом справи визначається в порядку встановленому ст.130 ГПК України.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.278 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно - західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20 слід задовольнити, в свою чергу, керуючись ч.1 ст.278 Господарського процесуального кодексу України, рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20 слід скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" про стягнення 3 376 808,24грн. неустойки за прострочення повернення майна з оренди за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017р. залишити без розгляду. Також, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 слід задовольнити частково та прийняти нове судове рішення, яким додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 скасувати. Водночас, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 226, 269, 270, 273, 275, 277, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. по справі №914/1643/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2021р. у справі №914/1643/20 скасувати. Прийняти нове судове рішення.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" про стягнення 3 376 808,24грн. неустойки за прострочення повернення майна з оренди за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017р. залишити без розгляду.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 скасувати.

3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2021р. у справі №914/1643/20 залишити без задоволення.

4. Справу №914/1643/20 повернути до Господарського суду Волинської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "04" листопада 2021 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.