УХВАЛА

м. Київ

05.11.2021Справа № 910/2764/20 (910/17252/21)

Суддя Мандичев Д.В., розглянувши

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Д»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія-груп»

про визнання права вимоги, визнання незаконними дії, визнанн недійсними договорів, визнання незаконними та скасування рішення

у межах справи № 910/2764/20

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційни номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/2764/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Д"; 2) ОСОБА_1 ; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Груп" про:

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та гарантія" право вимоги та права іпотекодержателя за договором іпотеки від 15.08.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Сенченко В.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №1059 на об`єкт нерухомого майна: а саме адміністративно побутовий корпус інв. №003, виробничий корпус № 0002, будівля мойки автомашин інв. № 0004, автозаправочна станція інв. № 1011, які розташовані на земельній ділянці площею 24408 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 5578,30 кв.м;

- визнання недійсним правочини щодо звернення стягнення на майно з моменту вчинення за договором іпотеки від 15.08.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Сенченко В.М. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №1059 на об`єкт нерухомого майна: а саме адміністративно побутовий корпус інв. №003, виробничий корпус № 0002, будівля мойки автомашин інв. № 0004, автозаправочна станція інв. № 1011, які розташовані на земельній ділянці площею 24408 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 5578,30 кв.м;

- визнання недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 4171, виданий 16.11.2017 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, видавник: Якіб`юк Ю.А., договір купівлі-продажу, серія та номер: 4189, виданий 18.11.2017 приватним ностаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., акт приймання-передавання майна, виданий 21.11.2017 укладений між ТОВ «Олександрія Груп» та ОСОБА_2 ;

- византи протиправними та скасувати рішення у сфері державної реєстрації щодо реєстрації права власності, іпотеки та іпотекодержателя, обтяжень, припинення іпотеки, припинення обтяжень, припинення об`єктів нерухомого майна та зміни об`єктів нерухомого майна, а саме:

- рішення приватного нотаріуса Разумовської Марини Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу індексний номер рішення: 17771025 від 05.12.2014, яким змінено Іпотекодержателя АБ "Український Бізнес Банк" на Іпотекодержателя ТОВ "ВЕЛЕС-Д";

-рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розумовської Марини Анатоліївни індексний номер рішення № 18662622 від 16.01.2015, яким внесено зміни з Іпотекодержателя ТОВ "ВЕЛЕС-Д" на Іпотекодержателя ТОВ "ВІКНА СІЧ";

-рішення державного реєстратора Рябошапка Ірини Петрівни № 27775137 від 04.01.2016 року про погашення іпотеки;

-рішення державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Запорізька обл. Александрової Юлії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх їх обтяжень індексний номер: 37994230 від 07.11.2017 за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКНА СІЧ" права власності;

-рішення державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл., Коротич Максима Миколайовича, індексний номер рішення: 38650235 від 11.12.2017р. щодо реєстрації права власності за ТОВ «Олександрія Груп».

Відповідно до вимог частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Суд відзначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статті 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

З огляду на вказані норми процесуального закону, ознайомившись зі змістом позовних вимог, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що останні не відповідають приписам статті 162 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, при передачі на розгляд суду вимоги про визнання недійсними правочини щодо звернення стягнення позивачем не конкретизовано які саме правочини (суб`єктний склад, дату укладення тощо).

Крім того, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, третьої статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 вказаного Кодексу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною другою статті 7 КУзПБ визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

З огляду на положення КУзПБ, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц та від 28.01.2020 у справі № 50/311-б).

Водночас, КУзПБ, на відміну від Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкретизовано порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.02.2021 у справі №910/11664/20).

Відповідно такий підхід зумовлює сплату позивачем судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового або немайнового характеру у відповідності до положень підпунктів відповідно 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі №905/1818/19.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір вираховується в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Звертаючись із даним позовом до суду, заявником було сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00,00 грн., що підтверджується доданим до матеріалів позовної заяви платіжним дорученням № 284009336 від 19.10.2021.

Водночас, на розгляд суду передано 8 (вісім) позовних вимог нематеріального характеру - про визнання права, визнання недійсним правочинів й договору, та визнання неправомірними та скасування 5 (п`яти) рішень про державну реєстрацію. Таким чином судовий збір при зверненні до суду із даним позовом мав був сплачений, як за розгляд восьми позовних вимог.

З системного аналізу викладеного слідує, що позивачем при звернення вз позовом до суду щне дотримано вимогим статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до частини 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що у разі уточнення позовних вимог із дотриманням статті 162 Господарського процесуального кодексу України, яке призведе до збільшення кількості позовних вимог (конкретизація правочинів) судовий збір має бути сплачений із врахуванням вказаного вище.

Таким чином, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Д"; 2) ОСОБА_1 ; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Груп" про визнання права вимоги, визнання незаконними дії, визнанн недійсними договорів, визнання незаконними та скасування рішення підлягає залишенню без руху, адже позивачем не було дотримано вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України при зверненні з нею.

Суд звертає увагу Позивача на те, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Д"; 2) ОСОБА_1 ; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Груп" про визнання права вимоги, визнання незаконними дії, визнанн недійсними договорів, визнання незаконними та скасування рішення залишити без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Д.В. Мандичев