ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7605/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості, м. Дніпро

до Дніпропетровської обласної прокуратури, м. Дніпро

про стягнення 41563,07 грн

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Дніпропетровської обласної прокуратури коштів у сумі 41 563,07 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виплачена гр. ОСОБА_1 допомога по безробіттю в сумі 41563,07 грн підлягає відшкодуванню відповідачем (роботодавцем) на підставі частини четвертої статті 35 Закону № 1533-III "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

Ухвалою суду від 01.09.2021 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з виявленими недоліками.

06.09.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

16.09.2021 Дніпропетровською обласною прокуратурою подана заява із запереченнями проти судового провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суд від 20.09.2021 відмовлено у задоволенні заяви Дніпропетровської обласної прокуратури про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи, однак своїм правом на подання відзиву не скористався.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами співбесіди з начальником відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 прийнято рішення Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 16.07.2020 № 22 "Про неуспішне проходження прокурором атестації".

За наказом прокурора Дніпропетровської області від 10.09.2020 року №1106к, згідно з пунктом 7 частини першої статті 11, пунктом 2 частини другої статті 41 Закону України "Про прокуратуру", підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 10.09.2020.

Відповідно до наказу Дніпровської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 28.09.2020 № НТ200928 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було надано статус безробітного з 28.09.2020, а також призначено допомогу по безробіттю на період з 28.09.2020 по 22.09.2021, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років, у розмірі 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру (а.с. 59-60).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі №160/9753/20:

- визнано протиправним та скасовано рішення Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №22 від 16.07.2020 про неуспішне проходження начальником відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди;

- визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Дніпропетровської області №1106к від 10.09.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури з 11.09.2020;

- стягнуто з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.09.2020 року по 18.01.2021 без урахування обов`язкових відрахувань;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць (а.с. 14 - 32).

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі № 160/9753/20 Дніпропетровською обласною прокуратурою видано наказ № 169к від 16.02.2021, відповідно до якого скасовано наказ прокурора Дніпропетровської області від 10.09.2020 № 1106к про звільнення ОСОБА_1 з начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 10.09.2020 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органах прокуратури з 11.09.2020 (а.с. 33).

У зв`язку з фактичним поновленням ОСОБА_1 на посаді реєстраційний облік його у статусі безробітного було припинено 16.02.2021 за наказом Дніпровської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 16.02.2021 №НТ210216 (а.с. 59-60).

Не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі № 160/9753/20 Дніпропетровською обласною прокуратурою було подано апеляційну скаргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі №160/9753/20 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі №160/9753/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу генерального прокурора № 22 від 16.07.2020 року про неуспішне проходження начальником відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди;

- визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Дніпропетровської області від 10.09.2020 року за №1106к про звільнення з посади начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури ОСОБА_1 ;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури з 10.09.2020;

- стягнуто з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2020 по 17.06.2021 в сумі 260056,05 гривень, який визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За період перебування на обліку у Дніпровській районній філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з 28.09.2020 по 16.02.2021 ОСОБА_1 було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 41563,07 грн, що підтверджується довідкою Дніпровської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості (а.с. 13).

Згідно з наказом від 14.07.2021 № 48 Дніпровською районною філією Дніпропетровського обласного центру зайнятості прийнято рішення про повернення Дніпропетровською обласною прокуратурою коштів у сумі 41563,07 грн, виплачених ОСОБА_1 за період з 28.09.2020 по 16.02.2021 як допомога по безробіттю (а.с. 48).

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 404_703/1-21 від 15.07.2021 про стягнення виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_1 за період з 28.09.2020 по 16.02.2021 у сумі 41563,07 грн, однак відповіді на вимогу й грошових коштів не отримав, що й стало причиною виникнення спору (а.с. 49).

Предметом доказування є обставини, пов`язані з наявністю правових підстав для відшкодування відповідачем позивачу коштів, виплачених останнім безробітному ОСОБА_1 , поновленому на роботі за рішенням суду.

Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 зазначеного Закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина друга статті 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 частини першої статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Відповідно до частини першої статті 22 цього Закону право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

За частиною першою статті 34 цього Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

За змістом частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця, а відтак обов`язок останнього відшкодовувати суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

У питанні визначення роботодавця слід враховувати нормативні положення статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за змістом якої термін "роботодавці" вживається в цьому Законі у значенні, наведеному у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" під роботодавцями розуміються підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідач у цій справі є юридичною особою з повним обсягом законодавчої право- та дієздатності. Доказів на спростування самостійного ведення розрахунків із застрахованими особами відповідач суду не надав.

За таких обставин позивач є державною установою, що виконує завдання і функції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, визначені Законами України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення".

У свою чергу Дніпропетровська обласна прокуратура є роботодавцем по відношенню до ОСОБА_1 як застрахованої особи, яка, перебуваючи у стані безробітного у період з 28.09.2020 по 16.02.2021, отримала від позивача грошову допомогу по безробіттю у сумі 41563,07 грн.

Обов`язок відповідача відшкодувати сплачену позивачем зазначену допомогу по безробіттю презюмується відповідно до статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Доказів відшкодування здійснених позивачем на користь ОСОБА_1 виплат відповідач суду не надав.

Відтак вимоги позивача є законними й обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір у сумі 2270,00 грн покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 165, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дніпропетровського обласного центру зайнятості до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення 41563,07 грн - задовольнити повністю.

Стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 38; ідентифікаційний код 02909938) на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості (49006, м. Дніпро, вул. Савченка Юрія, буд. 12; ідентифікаційний код 03490909) 41563,07 грн страхових коштів, судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.11.2021.

Суддя І.І. Колісник