ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.11.2021 Справа № 905/1632/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Вовк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ»

про: стягнення 63962,55грн, з яких: основна заборгованість - 52000,00грн, інфляційні втрати - 7663,56грн, 3% річних - 4298,99грн

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

27.08.2021, шляхом направлення поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» (далі - ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ» (далі - ТОВ «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ») про стягнення 63962,55грн, з яких: основна заборгованість - 52000,00грн, інфляційні втрати - 7663,56грн, 3% річних - 4298,99грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором від 29.11.2019 №29/11/VP/СЗЧ в частині оплати за поставлену продукцію, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 52000,00грн, що стало підставою для нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1632/21, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі призначено на 28.09.2021 року.

Ухвалою від 28.09.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 13.10.2021.

Ухвалою суду від 13.10.2021, зокрема, прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог №ТС-821 від 22.09.2021 з урахуванням уточнень та оголошено перерву в судовому засіданні до 02.11.2021 до 12:15 год.

У судове засідання 02.11.2021 представники сторін не з`явлися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені шляхом направлення ухвали суду від 13.10.2021 на електронні адреси останніх «, », які міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та « , », які містяться в матеріалах справи, з огляду на зупинення розпорядженням керівництва Господарського суду Донецької області №33-р від 30.09.2021, у зв`язку з недостатніми бюджетними призначеннями на 2021 рік та відсутністю знаків поштової оплати, з метою раціонального і цільового використання наявних Господарському суді Донецької області канцелярських товарів, з 01.10.2021 прийняття працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) документів для відправлення за межі суду, що підтверджується витягом з журналу обліку вихідної електронної пошти від 20.10.21 №04-19/5599.

Згідно приписів ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлена відсутність підстав для застосування ч.2 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, що передбачає вичерпний перелік випадків, за наслідками настання яких суд повинен відкласти розгляд справи по суті.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; (ч.3 ст.202 цього Кодексу).

Приймаючи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про його хід, без виклику уповноважених представників сторін у судове засідання, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція учасників процесу

ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» в обґрунтування заявлених вимог зазначило, що позивач протягом грудня 2019 на виконання умов договору від 29.11.2019 №29/11/VP/CЗЧ здійснив відповідачу поставку товару на загальну суму 1189000,00грн, який сплачений останнім частково на суму 1137000,00грн, відтак у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 52000,00грн. Факт поставки товару підтверджується видатковими накладними від 03.12.2019 №487R1900487 та від 10.12.2019 №491R1900491.

З метою врегулювання спору, 02.06.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію №ТС-380 від 01.06.2020 з вимогою виконати умови договору та погасити заборгованість перед позивачем.

Відповідачем не вжито заходів щодо сплати залишку заборгованості на загальну суму 52000,00грн за договором, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом щодо її стягнення, а також стягнення 3% річних та інфляційних збитків.

Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені при зверненні з позовом до суду витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав до суду розрахунки сум 3% річних та інфляційного збільшення суми заборгованості, належним чином засвідчені копії: договору №29/11/VР/СЗЧ від 29.11.2019 з додатком до нього; рахунку на оплату №РТ-В1900807 від 29.11.2019; видаткової накладної № 487R1900487 від 03.12.2019; видаткової накладної №491R1900491 від 10.12.2019; довідки вих. № 05/8002 від 10.08.2021 ПАТ «БАНК ВОСТОК»; претензії №ТС-380 від 01.06.2020; квитанції №2174583 від 02.06.2020 Кур`єрської служби доставки КСД; виписки з ЄДРПОУ у відношенні ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ»; Статуту ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ»; протоколу №122 від 07.02.2020 засідання Правління ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ»; наказу №5 від 07.02.2020 про прийняття на посаду генерального директора ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ»; розпорядження б/н від 11.02.2020 про вступ до обов`язків генерального директора ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ», довіреності від 03.12.2019 №180.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статті 11, 204 , 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 627, п. 1 ст. 628, 629, 638, 655, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 174, 180, 193, 230 Господарського кодексу України ( далі - ГК України), статті 4, 5, 7, 11, 20, 27, 73, 76 - 79, 91, 124, 129, 162 - 164, 171, 172, 176, 233, 236, 247, 249 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 02.09.2021 відповідачу встановлений строк на подання відзиву на позовну заяву - п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали. Останній попереджений судом, що у разі відсутності відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 02.09.2021 отримана представником відповідача, однак в рекомендованому відправленні відсутні данні щодо дати такого отримання.

Згідно інформації відстеження поштового відправлення №049, яка міститься на офіційному сайті АТ «Укрпошта», ухвала суду 02.09.2021 вручена відповідачу 14.09.2021.

Таким чином, строк на подання відзиву на позовну заяву перебіг 29.09.2021.

Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач під час розгляду справи відзиву суду не надав, ніяким іншим способом своєї правової позиції за заявленим позовом не висловив, доказів на підтвердження поважності причин не можливості вчинення даних дій не надав, тому у порядку зазначених статей суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом

29.11.2019 між ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» (Постачальник) та ТОВ «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ» (Замовник) укладено договір №29/11/VP/C3Ч (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого Замовник замовляє, а Постачальник бере на себе зобов`язання поставити Продукцію, яка пройшла митне оформлення для імпорту, а саме: змінно-запасні частини двигунів типу Volvo Penta D6-330, D6-330, D6-435, D8-600 та поворотно-відкидних колонок типу Volvo Penta DPH-D 1.76, колонки типу Volvo Penta DРН-D 1.76, що іменуються «Продукція», а Замовник прийняти і оплатити їх в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Договір від 29.11.2019 №29/11/VP/C3Ч підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, скріплений відтисками печаток підприємств.

Згідно з п.10.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 сума цього Договору визначається згідно із Специфікацією (Додаток 1) до даного Договору, яка є його невід`ємною частиною. Сума цього договору становить 1 189 000 (Один мільйон сто вісімдесят дев`ять тисяч) гривень 09 копійок, в т.ч ПДВ 198 166 (Сто дев`яносто вісім тисяч сто шість (шість) грн. 68 коп.

Сторонами підписано без зауважень та заперечень, скріплено відтисками печаток підприємств як додаток 1 до Договору Специфікацію.

Права та обов`язки сторін зазначені в розділі 6 Договору, відповідно до якого, зокрема, Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити Постачальнику та отримати Продукцію вказану в розділі 1 цього Договору (п.п.6.1.1 Договору), а Постачальник - забезпечити поставлення Продукції у строки, встановлені цим Договором (п.п.6.3.1 Договору).

Розділом 5 договору передбачено порядок поставки товару, зокрема, п.5.1 Договору передбачено, що термін постачання Продукції - не пізніше 12.12.2019.

Місце поставки Продукції - м. Маріуполь, Нова пошта відділення № 1. (п. 5.3 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1 - 4.4 Договору оплата Замовником предмету Договору здійснюється у національній грошовій одиниці України після отримання Продукції на підставі накладної або видаткової накладної безготівковим розрахунком, шляхом перерахування протягом 10 банківських днів грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Розрахунок за поставлену Продукцію проводиться лише за фактично поставлену Продукцію та після її фактичного прийняття Замовником. Підписання накладної або видаткової накладної представником Замовника є підтвердженням відсутності претензій до Постачальника з його боку. Датою розрахунку за поставлену Продукцію вважається день надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

На підставі Договору від 29.11.2019 №29/11/VP/C3Ч позивачем виписано рахунок на оплату від 29.11.2019 №РТ-В1900807 на суму 189000,06грн.

Відповідно до видаткових накладних від 03.12.2019 №487R1900487 та від 10.12.2019 №491R1900491 позивачем поставлено товар на загальну суму 1189000,09грн.

Товар прийнято відповідачем, що засвідчено підписом на вказаних видаткових накладних уповноваженого представника відповідача - провідного інженера з постачання Гаркушею Олексієм Сергієвичем, що діяв на підставі довіреності від 03.12.2019 №180, відомості про яку внесені до видаткових накладних.

Згідно довіреності від 03.12.2019 №180, яка міститься в матеріалах справи, ТОВ «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ» уповноважило Гаркушу Олексія Сергійовича на отримання від ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» цінностей за рахунком №307 від 29.11.2019.

Як стверджує позивач, відповідачем на виконання умов Договору здійснено часткову оплату поставленої продукції на загальну суму 1137000,00грн.

В матеріалах справи міститься довідка від 10.08.2021 №05/8002 ПАТ «Банк Восток» відповідно якої відповідачем сплачено позивачу грошові кошти:

- 20.12.2019 за платіжним дорученням №77015 у сумі 600000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 500000,00грн, ПДВ - 20 % 100000,00грн.

- 27.12.2019 за платіжним дорученням №77043 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 09.01.2019 за платіжним дорученням №77058 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 17.01.2020 за платіжним дорученням №77075 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 27.01.2020 за платіжним дорученням №77100 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 07.02.2020 за платіжним дорученням №77136 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 01.07.2020 за платіжним дорученням №77366 у сумі 20000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 16666,67грн, ПДВ - 20 % 3333,33грн.

- 15.07.2020 за платіжним дорученням №77381 у сумі 10000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 8333,33грн, ПДВ - 20 % 1666,67грн.

- 23.10.2020 за платіжним дорученням №134 у сумі 1000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі (833,33грн, ПДВ - 20 % 166,67грн).

- 06.10.2020 за платіжним дорученням №116 у сумі 1000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі (833,33грн, ПДВ - 20 % 166,67грн).

- 06.08.2020 за платіжним дорученням №37 у сумі 5000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі (4166,67грн, ПДВ - 20 % 833,33грн).

За розрахунком позивача заборгованість складає - 52000,00грн.

02.06.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію за від 01.06.2020 за №ТС-380, за змістом якої вимагає від Замовника погасити заборгованість перед позивачем.

В матеріалах справи міститься копія поштової накладної ТОВ «Кур`єрська служба доставки» №2174583, відповідно до якї відповідач отримав поштове відправлення з характеристикою «документ» 04.06.2020.

Докази оплати заборгованості в сумі 52000,00грн в матеріалах справи відсутні.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, поданих запереченнях та письмових поясненнях, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення заборгованості за невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань зі своєчасної та повної оплати за поставленої продукції, 3% річних та інфляційних збитків.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 173 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 ГК України).

Виходячи зі змісту договору, судом встановлено, що укладений між ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» та ТОВ «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ» за своєю природою є договором поставки.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що відповідно до вимог статті 181 Господарського кодексу України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма істотними умовами договору поставки щодо предмету договору, об`ємів поставки продукції та її якості, ціни та строків поставки. Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсним не визнаний.

За приписами частин першої, другої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (стаття 662 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору відповідно до специфікації позивач поставив товар на загальну суму 1189000,09грн з податком на додану вартість, що підтверджується видатковими накладними: видаткових накладних від 03.12.2019 №487R1900487 та від 10.12.2019 №491R1900491.

Суд вважає видаткові накладні належними доказами на підтвердження поставок товару, оскільки останні підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та застережень, скріплені відтисками печаток підприємств, претензій щодо кількості та якості товару відповідачем не надано.

В тексті довіреності від 03.12.2019 №180 міститься посилання, що остання видана на отримання від ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» цінностей за рахунком №307 від 29.11.2019, тоді як фактично рахунок виставлений ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» на виконання умов договору - від 29.11.2019 №РТ-В1900807.

Відповідач своїм правом на подання відзиву до суду не скористався, жодних заперечень відносно викладених обставин справи суду не надав. Докази наявності інших правовідносин між сторонами у цей період в матеріалах справи відсутні.

У п.п. 4.1.-4.3. договору сторони погодили, що оплата Замовником предмету Договору здійснюється у національній грошовій одиниці України після отримання Продукції на підставі накладної або видаткової накладної безготівковим розрахунком, шляхом перерахування протягом 10 банківських днів грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Розрахунок за поставлену Продукцію проводиться лише за фактично поставлену Продукцію та після її фактичного прийняття Замовником. Підписання накладної або видаткової накладної представником Замовника є підтвердженням відсутності претензій до Постачальника з його боку.

Відповідно до частини п`ятої статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням п.п.4.1 договору, відповідач повинен був оплатити поставлений товар:

- за видатковою накладною від 03.12.2019 №487R1900487 до 17.12.2019 (включно);

- за видатковою накладною від 10.12.2019 №491R1900491 до 24.12.2019 (включно).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов`язання бере початок:

- за видатковою накладною від 03.12.2019 №487R1900487 з 18.12.2019;

- за видатковою накладною від 10.12.2019 №491R1900491 з 25.12.2019.

Як стверджує позивач, відповідачем частково погашено заборгованість за договором від 29.11.2019 №29/11/VP/CЗЧ в розмірі 1137000,00грн, що підтверджується довідкою від 10.08.2021 №05/8002 ПАТ «Банк Восток», відповідно до якої відповідачем сплачено позивачу грошові кошти:

- 20.12.2019 за платіжним дорученням №77015 у сумі 600000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 500000,00грн, ПДВ - 20 % 100000,00грн.

- 27.12.2019 за платіжним дорученням №77043 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 09.01.2020 за платіжним дорученням №77058 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 17.01.2020 за платіжним дорученням №77075 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 27.01.2020 за платіжним дорученням №77100 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 07.02.2020 за платіжним дорученням №77136 у сумі 100000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 83333,33грн, ПДВ - 20 % 16666,67грн.

- 01.07.2020 за платіжним дорученням №77366 у сумі 20000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 16666,67грн, ПДВ - 20 % 3333,33грн.

- 15.07.2020 за платіжним дорученням №77381 у сумі 10000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі 8333,33грн, ПДВ - 20 % 1666,67грн.

- 06.08.2020 за платіжним дорученням №37 у сумі 5000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі (4166,67грн, ПДВ - 20 % 833,33грн).

- 06.10.2020 за платіжним дорученням №116 у сумі 1000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі (833,33грн, ПДВ - 20 % 166,67грн).

- 23.10.2020 за платіжним дорученням №134 у сумі 1000,00грн, призначення платежу: «За змін-зап.частини до двигунів часткова оплата по рахNРТ-В1900807 від 29.11.2019 у сумі (833,33грн, ПДВ - 20 % 166,67грн).

Своїми діями щодо оплати отриманого товару з посиланням на рахунок від 29.11.2019 №РТ-В1900807, що є вірним, відповідач підтвердив факт отримання товару саме за означеним рахунком, відповідно, на переконання суду, у довіреності має місце помилка. Іншого не доведено.

Залишок заборгованості за договором від 29.11.2019 №29/11/VP/CЗЧ складає 52000,09грн.

Доказів сплати відповідачем залишку заборгованості за поставлену продукцію за договором від 29.11.2019 №29/11/VP/CЗЧ у розмірі 52000,09грн матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене, господарський суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов`язань зі своєчасної та повної оплати поставки продукції позивачем та встановленим наявність заборгованості Замовника перед Постачальником за договором від 29.11.2019 №29/11/VP/CЗЧ у розмірі 52000,09грн.

Разом з тим, враховуючи, що згідно ст. 237 ГПК України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ» суми основної заборгованості підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі в сумі 52000,00грн.

Предметом спору в даній справі також є матеріально-правова вимога позивача про стягнення нарахованих ним інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого товару.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі 912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

У випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме, норми статті 625 ЦК України.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Згідно розрахунку, зазначеного позивачем в позовній заяві (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), останнім нараховано до стягнення 3% річних наступним чином:

на заборгованість в розмірі 589000,00грн за період з 25.12.2019 до 26.12.2019 на суму 96,82грн;

на заборгованість в розмірі 489000,00грн за період з 27.12.2019 до 31.12.2019 на суму 200,96грн;

на заборгованість в розмірі 489000,00грн за період з 01.01.2020 до 08.01.2020 на суму 320,66грн;

на заборгованість в розмірі 389000,00грн за період з 09.01.2020 до 16.01.2020 на суму 255,08грн;

на заборгованість в розмірі 289000,00грн за період з 17.01.2020 до 26.01.2020 на суму 236,89грн;

на заборгованість в розмірі 189000,00грн за період з 27.01.2020 до 06.02.2020 на суму 170,41грн;

на заборгованість в розмірі 89000,00грн за період з 07.02.2020 до 30.06.2020 на суму 1057,79грн;

на заборгованість в розмірі 69000,00грн за період з 01.07.2020 до 14.07.2020 на суму 79,18грн;

на заборгованість в розмірі 59000,00грн за період з 15.07.2020 до 05.08.2020 на суму 106,39грн;

на заборгованість в розмірі 54000,00грн за період з 06.08.2020 до 05.10.2020 на суму 270,00грн;

на заборгованість в розмірі 53000,00грн за період з 06.10.2020 до 22.10.2020 на суму 73,85грн;

на заборгованість в розмірі 52000,00грн за період з 23.10.2020 до 31.12.2020 на суму 298,36грн;

на заборгованість в розмірі 52000,00грн за період з 01.01.2021 до 22.09.2021 на суму 1132,60грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних на заборгованість за визначені періоди, судом встановлено, що розрахунок на заборгованість в розмірі 489000,00грн здійснений позивачем арифметично неправильно, у зв`язку з чим, суд здійснив власний розрахунок.

Позивач здійснив розрахунок 3% річних на заборгованість 489000,00грн двома окремими періодами: з 27.12.2019 по 31.12.2019 в сумі 200,96грн, та з 01.01.2020 по 08.01.2020 в сумі 320,66грн, що разом складає 521,62грн.

Згідно здійсненого судом розрахунку, дійсна сума 3% річних нарахована на заборгованість 489000,00грн за період з 27.12.2019 по 08.01.2020 становить 521,61грн.

В решті розрахунок позивача є методологічно та арифметично правильним.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних задовольняються частково в сумі 4298,98грн, у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє, оскільки вони заявлені безпідставно.

Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат в загальному розмірі 7663,56грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 24.09.2020 у справі №915/2095/19.

Крім того, відповідно до роз`яснення Верховного Суду викладеного в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Згідно розрахунку, зазначеного позивачем в позовній заяві, останнім нараховано до стягнення інфляційні нарахування наступним чином:

на заборгованість в розмірі 389000,00грн за період з 10.01.2020 до 17.01.2020 на суму 778,00грн;

на заборгованість в розмірі 89000,00грн за період з 08.02.2020 до 01.07.2020 на суму 1609,74грн;

на заборгованість в розмірі 54000,00грн за період з 07.08.2020 до 06.10.2020 на суму 161,46грн;

на заборгованість в розмірі 53000,00грн за період з 07.10.2020 до 23.10.2020 на суму 530,00грн;

на заборгованість в розмірі 52000,00грн за період з 24.10.2020 до 13.08.2021 на суму 4584,36грн.

Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат нарахованих на заборгованість за визначені періоди, судом встановлено, що у своєму розрахунку позивач зазначає періоди нарахування в календарних датах, а не місяцях, як то передбачено законодавчо, а отже, він здійснений методологічно неправильно, внаслідок чого суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат на заборгованість, який нарахований таким чином:

на заборгованість в розмірі 389000,00грн за період з 01.01.2020 по 31.01.2020 на суму 778,00грн;

на заборгованість в розмірі 89000,00грн за період з 01.02.2020 по 30.06.2020 на суму 1609,74грн;

на заборгованість в розмірі 54000,00грн за період з 01.08.2020 по 30.09.2020 на суму 161,46грн;

на заборгованість в розмірі 53000,00грн за період з 01.10.2020 по 31.10.2020 на суму 530,00грн;

на заборгованість в розмірі 52000,00грн за період з 01.11.2020 по 30.09.2021 на суму 5148,85грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при здійсненні розрахунку інфляційних втрат на заборгованості в розмірі: 389000,00грн, 89000,00грн, 54000,00грн, 53000,00грн позивачем неправильно зазначено період нарахування (в календарних датах, а не місяцях), однак арифметично розрахунок в цій частині є правильним.

Щодо розрахунку інфляційних втрат на заборгованість в розмірі 52000,00грн, суд дійшов висновку, що останній здійснений позивачем методологічно та арифметично неправильно, сума нарахованих інфляційних втрат складає 5148,85грн, що більше ніж заявлено позивачем. Загальна сума інфляційних втрат за розрахунком, здійсненим судом складає 8228,05грн.

Разом з тим, враховуючи, що згідно ст. 237 ГПК України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ» суми інфляційних втрат підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі в сумі 7663,56грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2270,00грн, оскільки при перерахуванні суми судового збору пропорційно судом встановлено, що сума судового збору яка покладається на відповідача складає 2269,31грн, що внаслідок математичних правил округлення становить 2270,00грн

Керуючисьст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ» про стягнення 63962,55грн, з яких: основна заборгованість - 52000,00грн, інфляційні втрати - 7663,56грн, 3% річних - 4298,99грн - задовольнити частково.

Стягнути з Державного Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕЙ.САПЛАЙ» (адреса місцезнаходження: 87510, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Червономаяцька, будинок 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» (адреса місцезнаходження: 65045, Одеська обл., місто Одеса, вул.Троїцька, будинок 18; ) 63962,54грн, з яких: основна заборгованість - 52000,00грн, інфляційні втрати - 7663,56грн, 3% річних 4298,98грн., судовий збір - 2270,00грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 02.11.2021.

Повний текст рішення складено та підписано 08.11.2021.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова