ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.11.2021 Справа № 905/1437/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Приватного акціонерного товариства СП Укренергочормет, м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення 2202480,00грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Приватного акціонерного товариства СП Укренергочормет, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення неустойки у загальному розмірі 2202480,00грн.

Позовна заява аргументована порушенням відповідачем строків поставки обладнання, визначених договором №282 від 08.02.2019 на придбання обладнання та порушенням зобов`язання з поставки товару належної якості.

Ухвалою від 02.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.08.2021.

30.08.2021 та 31.08.2021 через підсистему Електронний суд від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву (з додатками за переліком) та клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою від 31.08.2021 підготовче засідання відкладено на 22.09.2021.

13.09.2021 через підсистему Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (з додатками за переліком).

22.09.2021 на електронну адресу суду з накладанням кваліфікованого електронного підпису від відповідача надійшли письмові заперечення в доповнення до відзиву на позовну заяву (з додатками за переліком).

Ухвалою від 22.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 06.10.2021.

06.10.2021 на електронну адресу суду з накладанням кваліфікованого електронного підпису від позивача надійшли письмові заперечення №09/30 від 05.10.2021 щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та у письмових запереченнях в доповнення до відзиву.

Ухвалою від 06.10.2021 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначений в судовому засіданні 03.11.2021.

27.10.2021 на електронну адресу суду з накладанням кваліфікованого електронного підпису від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд відхиляє наведені представником відповідача в обґрунтування відкладення розгляду справи доводи про неможливість участі в даному судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому процесі, оскільки відповідач не позбавлений права надавати повноваження на представництво своїх інтересів будь-якій кількості осіб та будь-якому іншому представникові, а не з`явлення в судове засідання представника учасника справи, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні. Крім того, приймаючи до уваги, що про дату судового засідання відповідача було повідомлено заздалегідь, отже, у останнього було достатньо часу для того, щоб визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити його представнику, взяти участь у засіданні суду.

З огляду на вказане, враховуючи те, що явка представника відповідача у судове засідання не була визнана обов`язковою, наявність у матеріалах справи відзиву на позовну заяву та письмових заперечень, в яких викладено позицію відповідача щодо позовних вимог, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

У засідання суду 03.11.2021 представники позивача та відповідача не з`явились. Про місце, час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з частинами 1, 3 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене, суд розглядає справу та вирішує спір по суті за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2019 між Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (покупець, позивач у справі) та Приватним акціонерним товариством «СП Укренергочормет» (постачальник, відповідач у справі) укладений договір (на придбання технологічного обладнання) №282 (далі договір), згідно з пунктом 1.1. якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити обладнання (далі обладнання), на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до пункту 2.1. договору кількість, номенклатура обладнання вказуються у специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною (далі специфікації).

За умовами пункту 2.2. договору покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від придбання всього або частини обладнання шляхом направлення постачальнику відповідного повідомлення з переліком обладнання, від поставки якого він відмовляється, не пізніше 30 календарних днів до дати поставки обладнання, вказаної в повідомленні. З моменту відправки покупцем постачальнику повідомлення про відмову від придбання всього або частини обладнання, даний договір втрачає силу в частині, яка стосується обладнання, вказаного в повідомленні, але зберігає силу в частині яка стосується обладнання, не вказаного в повідомленні.

Положеннями пункту 2.3. договору передбачено, що якість, комплектація, упаковка та маркування обладнання повинні відповідати нормам, визначеним сертифікатами виробника, діючими стандартами (ТУ, ГОСТ, технічної документації) для даного виду обладнання, а також спеціальними технічними вимогами, якщо такі встановлені згодою сторін, відображеним в специфікаціях. Допустимі відхилення показників якості обладнання від вищевказаних норм, можуть бути встановлені за згодою сторін, вказаною у специфікаціях.

Гарантія відповідності обладнання вимогам п.2.3. підтверджується сертифікатом або паспортом якості постачальника або виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником), які направляються покупцю при кожній поставці обладнання (пункт 2.4. договору).

Згідно з пунктами 3.1., 3.2 договору поставка обладнання здійснюється видами транспорту, вказаними у специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити обладнання на умовах поставки, вказаних у специфікаціях у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Постачальник гарантує придатність обладнання для промислової експлуатації у відповідності з технологічними умовами виробництва вантажоотримувача (пункт 2.5. договору).

Відповідно до пункту 3.3. договору строки поставки обладнання вказуються у специфікаціях. У випадку поставки обладнання у відповідності до графіку графік оформлюється в якості додатку до даного договору, який є невід`ємною його частиною.

Постачальник має право здійснити поставку обладнання в інші строки виключно на умовах попереднього погодження покупця у письмовій формі (пункт 3.4. договору).

Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про передбачувану дату поставки обладнання не пізніше 10 днів до дати поставки (пункт 3.5. договору).

Право власності на обладнання та ризик випадкового знищення або пошкодження обладнання переходить від постачальника до покупця від дати поставки обладнання (пункт 3.6. договору).

Пунктом 4.1. договору визначено, що поставка обладнання здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказані у специфікаціях та включають в себе всі податки та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші видатки постачальника пов`язані з поставкою обладнання.

Згідно з пунктом 6.1. договору приймання обладнання по кількості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1995р. №П-6 зі змінами та доповненнями, а також у відповідності з вимогами ТУ та ДСТУ для даного виду обладнання.

За умовами пункту 6.2 договору приймання обладнання по якості здійснюється одним з наступних способів, які обирає покупець:

- у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої поставною Держарбітражу від 25.04.1966 №П-7 зі змінами та доповнення, а також у відповідності з вимогами ТУ та ДСТУ для даного виду обладнання;

- за участю незалежної експертної організації, залученою покупцем.

Відповідно до пункту 6.5. договору у випадку поставки обладнання, що не відповідає умовам договору (по якості, комплектності, номенклатурі, упакуванню) або супровідним документам, а також обладнання, пошкодженого внаслідок невідповідного упакування та/або маркування, порушення правил транспортування (при доставці транспортними засобами постачальника або перевізника по договору з постачальником), обладнання приймається покупцем на зберігання.

Постачальник зобов`язаний за свій рахунок протягом трьох календарних днів, або в інший строк, узгоджений сторонами, з моменту відправки йому відповідного повідомлення покупця виконати вказані в повідомлені вимоги про усунення виявлених недоліків (дефектів) обладнання, про докомплектацію обладнання, про заміну обладнання, про відшкодування покупцю всіх понесених ним витрат та збитків, пов`язаних з поставкою обладнання неналежної якості (в т.ч. витрат по зберіганню, транспортуванню, утилізації всього або частини обладнання, усуненню його недоліків).

Відповідно до пункту 7.3. договору у випадку порушення строків або обсягів поставок обладнання, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не поставленого у строк обладнання.

Згідно з пунктом 7.4. договору у випадку поставки обладнання неналежної якості постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірів 20% від вартості обладнання неналежної якості.

Згідно з пунктом 10.4. договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладання договору органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (за наявності таких вимог).

Даний договір діє до 21.04.2022 року. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) по даному договору (пункт 10.5. договору в редакції додаткової угоди 1 від 21.04.2020).

Договір підписаний представниками сторін, підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Листом №110/630 від 16.04.2020 покупець ПрАТ Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча просив постачальника ПрАТ СП Укренергочормет у зв`язку із нагальною і виробничою необхідністю розпочати виготовлення труб радіаційних ч.ДО1527-00.000СБ, кількість 23шт. до підписання специфікації №7 до договору.

Згідно із специфікацією №7 від 21.04.2020 до договору, сторони погодили найменування обладнання - труба радіаційна ч.ДО1527-00.000СБ, кількість 23шт., ціну за одиницю, загальну вартість обладнання 7 866 000,00грн. з ПДВ, строки оплати, умови поставки DDP, м.Маріуполь, склад покупця, у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційний термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Пунктом 3 специфікації сторонами погоджено вимоги до комплектності, тари, упакування та маркування обладнання: товар повинен поставлятися в тарі (упаковці), що забезпечує його зберігання та транспортування.

Пунктом 4 специфікації визначений строк поставки: згідно Графіку (з можливістю скорочення строків поставки на вимогу покупця, у випадках, якщо покупцем у письмовому вигляді буде доведена необхідність у поставці обладнання в більш ранній строк).

Графік поставки:

150 календарних днів від дати гарантійного листа №110/630 від 16.04.2020 8 шт.;

з 12.09.2020 по 15.10.2020 10 шт;

з 12.10.2020 по 15.10.2020 5 шт.

За твердженнями позивача, в порушення умов договору та специфікації до нього постачальником (відповідачем) було допущено прострочення виконання зобов`язання з поставки обладнання, у зв`язку з чим позивачем, як покупцем обладнання за договором, нараховано штрафні санкції за несвоєчасну поставку обладнання в сумі 629280,00грн. та були направлені на адресу постачальника претензії №110/1488 від 14.09.2020, №110/1638 від 22.10.2020, №110/1846 від 27.11.2020 з вимогою сплатити штрафні санкції за несвоєчасну поставку обладнання в сумі 629280,00грн. (8% від суми непоставленого в строк обладнання, відповідно до пункту 7.3. договору).

Обладнання відповідачем було поставлено 26.01.2021, що підтверджується видатковою накладною №3 від 26.01.2021, товарно-транспортною накладною №Р001 від 26.01.2021, рахунком на оплату №12 від 26.01.2021.

Одночасно позивач вказує на порушення відповідачем умов щодо якості поставленого обладнання.

Позивач зазначає, що 27.01.2021 було оформлено акт №280 приймання продукції. Комісією з приймання було встановлено невідповідність поставленого обладнання вимогам креслень, що підтверджується описом та фото. Прийнято рішення залишити обладнання на відповідне зберігання. Про невідповідності поставленого обладнання постачальника було повідомлено листом №110/136 від 27.01.2021, в якому покупець просив у найкоротший строк направити на комбінат компетентного спеціаліста постачальника для прийняття рішення та підписання двостороннього акту.

01.02.2021 постачальником та покупцем було оформлено та підписано акт приймання продукції за якістю №289 від 01.02.2021, яким встановлено невідповідність поставленого обладнання вимогам креслень.

При цьому відповідачем письмово викладено окрему думку від 01.02.2021 №04/19 до акту приймання продукції за якістю від 01.02.2021, згідно з якою відповідач наполягає на тому, що зміни були узгоджені з розробниками проектної документації, та відповідно обладнання може бути прийнято, як таке, що виготовлено відповідно до умов креслень.

Листом №110/174 від 04.02.2021 покупець звернувся до постачальника, у якому було зазначено про те, що зміни конструкції газорадіаційної труби неприйнятні, оскільки призведуть до зменшення стійкості конструкції, і як наслідок до прямих втрат при виробництві і виходу з ладу нагрівальної печі, в зв`язку з чим покупець просив здійснити вивезення невідповідного обладнання.

У відповідь на вказаний лист покупця, постачальник листом №04/27 від 08.02.2021 повідомив, зокрема, що конструкція газорадіаційної труби не змінювалася, та пропонував прийняти продукцію.

У зв`язку із тим, що сторонами не було досягнуто згоди щодо якості та відповідності поставленого обладнання 15.02.2021 покупець звернувся до відповідача з листом №110/248 від 15.02.2021, у якому повідомив про залучення незалежної експертної організації.

Відповідно до акту експертизи №Э-32 від 19.02.2021 експертним висновком експерта відділення в місті Маріуполь Донецької торгово-промислової палати, встановлено, що пред`явлені 23 труби радіаційні ч.ДО1527-00.000СБ мають відхилення від вимог креслень, які частково були узгоджені постачальником з розробником конструкторської документації інститутом газу НАН України, але не узгоджені з покупцем ПАТ «ММК ім.Ілліча». Також є відхилення за хімічним складом. По наявному відхиленню поставлені 23 труби не відповідають вимогам конструкторської документації, умовам договору №282 від 08.02.2019 та специфікації №7 від 21.04.2020.

Листом №110/353 від 11.03.2021 покупець повідомив постачальника про результати експертизи, направив постачальнику акт експертизи №Э-32 від 19.02.2021 та просив вивезти поставлене обладнання.

В свою чергу відповідач листом №04/45 від 12.03.2021 запропонував виправити виявлені недоліки.

Листами №110/394 від 19.03.2021, №04/51 від 22.03.2021, №110/410 від 24.03.2021 сторони узгодили виправлення недоліків поставленого обладнання за специфікацією №7 протягом 14 днів з дня вивозу обладнання.

Позивач, зазначає, що 08.04.2021 покупцем отримано лист постачальника №04/77 від 08.04.2021, яким повідомлено про усунення недоліків та 12.04.2021 обладнання повернуто з доопрацювання.

16.04.2021 підписано акт №1323 приймання продукції після усунення недоліків обладнання, яким встановлено, що обладнання, а саме: 8 шт. труб, не відповідає вимогам креслень. 15 шт. труб направлені на додатковий контроль. Постачальником прийнято рішення залишити обладнання на відповідне зберігання.

Листом №110/581 від 27.04.2021 акт №1323 від 16.04.2021 направлено постачальнику.

12.05.2021 та 14.05.2021 складено та підписано акти приймання продукції №1588 та №1589 після усунення недоліків обладнання, якими встановлено, що обладнання не відповідає вимогам креслень, що і стало підставою для односторонньої відмови покупця від зобов`язання за договором у частині подальшого приймання обладнання, про що постачальника повідомлено листом №110/673 від 18.05.2021.

24.05.2021 обладнання за специфікацією №7 до договору №282 від 08.02.2019 було повернуто постачальнику відповідно до накладної №1 від 24.05.2021.

На виконання вимог претензії покупця від 02.06.2021 постачальник сплатив вартість проведеної експертизи в сумі 15705,60грн. згідно з платіжним дорученням від 27.04.2021.

У зв`язку із поставкою обладнання неналежної якості покупець на підставі п.7.4 договору нарахував постачальнику неустойку у розмірі 1573200,00грн. (20% вартості обладнання неналежної якості).

На підставі вищенаведених обставин, ПрАТ «ММК ім.Ілліча» звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ СП Укренергочормет неустойки за несвоєчасну поставку обладнання по договору №282 від 08.02.2019 в сумі 629280,00грн. та неустойки за поставку обладнання неналежної якості в сумі 1573200,00грн.

У відзиві на позовну заяву та у письмових запереченнях в доповнення до відзиву, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, а саме: неустойки за несвоєчасну поставку обладнання в розмірі 629280,00грн. на 50 процентів - до 314640,00грн., неустойки за поставку неякісного обладнання в розмірі 1573200,00 на 99 процентів - до 15732,00грн.

В обгрутування своїх вимог відповідач зазначає, зокрема про те, що: позивачу не було завдано будь-яких збитків внаслідок дій підприємства відповідача за договором №282 від 08.02.2019; внаслідок господарської операції щодо виконання договору №282 від 08.02.2019, ПрАТ СП Укренергочормет понесло витрати на 4 616 701,17грн., які будуть віднесені до збитків підприємства за результатами 2021 року; розмір штрафних санкцій, які позивач бажає стягнути з підприємства відповідача є надмірно великими порівняно із збитками ПрАТ «ММК ім.Ілліча» та не сприяє припиненню або попередженню повторення порушень зобов`язання, але лише створює для підприємства відповідача критичний фінансово-господарський стан; підприємство відповідача є збитковим, а стягнення заявлених штрафних санкцій ще більше погіршить його фінансово-господарський стан та призведе до зупинення діяльності підприємства.

Позивач у відповіді на відзив та в подальшому у письмових запереченнях заперечує проти доводів відповідача, вважаючи їх необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні вимог відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій. Позивач наполягає на тому, що відповідач самовільно змінив конструкцію обладнання без узгоджень з позивачем, що призвело до неможливості використання обладнання; поставка неякісного обладнання підтверджується документами, доданими до матеріалів позовної заяви.

Стосовно збитків, позивач зазначає, що поставка неякісного обладнання призвела до того, що позивач не зміг у встановлені строки встановити для виробництва обладнання, що призвело до витрат часу та коштів на підтримання старого обладнання, а також на розшуки нового постачальника, який в свою чергу буде виготовляти обладнання протягом тривалого часу, що призведе до затримки на виробництві.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення між сторонами договору (на придбання технологічного обладнання) №282 від 08.02.2019 згідно з пунктом першим частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами у справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із статтями 11, 509 ЦК України, статтею 174 ГК України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо стягнення неустойки за порушення строків поставки товару та порушення відповідачем умов щодо якості поставленого обладнання є правовідносинами з поставки товарів, а зазначений договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини першої статті 712 ЦК України, положення якої кореспондуються з приписами частини першої статті 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зокрема, згідно частини першої статті 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга стаття 712 ЦК України).

Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

В силу статті 674 ЦК України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту (стаття 679 ЦК України).

Істотним недоліком вважається недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Вимогами частини 1 статті 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з приписами частини 1 статті 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до приписів частини другої статті 689 ЦК України покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Як визначено положеннями статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи частини сьомої статті 193 ГК України та статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. Перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. Друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Згідно із частиною 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Статтею 611 ЦК України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з нормами статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Господарським законодавством закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (частина 4 статті 231 ГК).

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 цього Кодексу).

Сторонами у договорі погоджено, що постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця обладнання, зазначене в специфікації, а покупець прийняти та оплатити його вартість.

Суд зазначає, що уклавши договір, згідно специфікації до договору, сторони погодили найменування товару, кількість, одиниці виміру, ціну за одиницю виміру, загальну вартість товару 7866000,00грн. з ПДВ, умови та строки поставки обладнання і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Враховуючи те, що своєчасність поставки обладнання постачальником є критерієм належності виконання зобов`язання з поставки обладнання, то пропущення постачальником встановленого в договорі строку поставки обладнання буде свідчити про порушенням зобов`язання з поставки обладнання.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний був здійснити поставку обладнання, вказаного у специфікації №7 від 21.04.2020 в кількості 8 шт. у строк до 14.09.2020, в кількості 10шт. у строк з 12.09.2020 по 15.10.2020 та в кількості 5шт. у строк з 12.10.2020 по 15.11.2020, що відповідачем не заперечується. Проте фактично поставка товару здійснена 26.01.2021, що підтверджується видатковою накладною №3 від 26.01.2021. Таким чином, відповідач порушив зобов`язання за договором поставки.

На підставі пункту 7.3. договору, за умовами якого у випадку порушення строків або обсягів поставок обладнання, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не поставленого у строк обладнання, позивачем нараховано неустойку у сумі 629 280,00грн. із розрахунку 8% несвоєчасно поставленого товару у сумі 7 866 000,00грн.

З огляду на те, що судом встановлений факт порушення відповідачем умов договору щодо строків поставки обладнання у сумі 7 866 000,00грн., правомірним є нарахування штрафу в сумі 629 280,00 із розрахунку 8% несвоєчасно поставленого товару від суми 7 866000,00грн. Вірність наданого позивачем розрахунку відповідачем не заперечується та перевірена судом.

Наведені відповідачем причини прострочення поставки обладнання не спростовують сам факт порушення відповідачем умов договору в частині поставки обладнання у встановлений договором строк. Долучене до матеріалів справи листування між контрагентами не підтверджує тих обставин, що покупцем було погоджено перенесення строків поставки обладнання, як це обумовлено сторонами договору. Такі домовленості між сторонами не були досягнуті. Тобто поставка товару мала бути здійснена у визначений сторонами строк.

Таким чином, враховуючи доведення позивачем порушення відповідачем умов договору щодо строків поставки обладнання, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 1 573 200,00грн. в розмірі 20% від ціни обладнання, нарахованої на підставі пункту 7.4. договору за поставку обладнання неналежної якості, слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів частини сьомої статті 269 Господарського кодексу України у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Судом встановлено, що пунктом 6.2. договору сторонами було узгоджено необхідність застосування Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Держарбітражу від 25.04.1966 №П-7.

Доказом поставки неякісної або некомплектної продукції відповідно до вимог Інструкції П-7 може бути лише акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції.

Пунктом 7.4 договору передбачено відповідальність постачальника за неналежну якість поставленого обладнання за договором, у вигляді неустойки.

Так, згідно з пунктом 7.4. договору у випадку поставки обладнання неналежної якості постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірів 20% від вартості обладнання неналежної якості.

Пунктом 2.5. договору сторони передбачили, що постачальник гарантує придатність обладнання промислової експлуатації відповідно до технологічних умов виробництва вантажоодержувача.

На підтвердження неналежної якості поставленого відповідачем обладнання, позивачем до матеріалів справи долучено акти приймання продукції по якості, в яких зафіксовані недоліки щодо якості обладнання, акт експертизи.

Дослідивши акти приймання товару, судом встановлено, що вказані акти складені за участю представника відповідача, який викликався для складання вказаних актів з метою фіксації відповідних недоліків з метою встановлення факту чи вказані недоліки є наслідком неякісності поставленого обладнання.

Відповідач був своєчасно повідомлений про виявлені дефекти та викликаний для документального оформлення виявлених дефектів, що підтверджується матеріалами справи та не спростовуються відповідачем. У свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що позивачем заявлялись до відповідача вимоги усунути недоліки обладнання.

Заперечень щодо того, що позивачем не було дотримано порядку виявлення, фіксації недоліків обладнання та направлення повідомлення щодо усунення виявлених недоліків, постачальником не висловлено. Вмотивованих заперечень проти виявлених недоліків постачальник не заявив, а відтак у постачальника виник обов`язок щодо усунення недоліки обладнання.

Проте покладений на нього обов`язок щодо усунення виявлених недоліків, про які було зазначено позивачем і які стали підставою для повернення обладнання, відповідач не виконав, доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними, допустимими та достовірними доказами факт поставки відповідачем позивачу неякісного обладнання, а відтак і факт порушення відповідачем прав позивача. Доказів протилежного відповідачем не доведено. Наведені відповідачем у письмових запереченнях доводи не спростовують вказаний висновок суду.

Позивачем нараховано неустойку за поставку товару неналежної якості в розмірі 20% від загальної вартості (ціни) (з ПДВ) товару у сумі 7 866 000,00грн., розмір нарахованої позивачем неустойки склав 1 573 200,00грн (7 866 000,00 х 20%).

Розрахунок штрафу є арифметично правильним.

За викладених обставин, враховуючи порушення відповідачем зобов`язань в частині постави обладнання належної якості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо здійснених нарахувань в цій частині вимог.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, яке обґрунтовується тим, що позивачу простроченням поставки обладнання та поставкою обладнання неналежної якості не було завдано збитків, надмірністю санкцій та тяжким становищем відповідача, суд виходить з наступного:

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

За частиною 2 статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Разом з цим, відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Отже, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а не обов`язком, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, сторони укладаючи договір погодили усі його істотні умови, відтак відповідач прийнявши на себе зобов`язання за договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.

При цьому, відповідач не був позбавлений можливості врегулювати питання щодо розміру штрафних санкцій шляхом внесення змін до договору, у тому числі в судовому порядку, однак цим правом не скористався.

Відповідно до чинного законодавства, скрутний матеріальний стан підприємства не є достатніми та безумовними доказами виключних обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, а є звичайним ризиком господарської діяльності. Разом з цим, надані відповідачем докази на підтвердження скрутного фінансового становища не відображають у повній мірі інформації про господарську діяльність відповідача, що, відповідно, дозволяє суду дійти висновку про недоведеність відповідачем факту перебування у скрутному фінансовому становищі. При цьому, щодо доводів відповідача про наявність заборгованості контрагентів, як на підставу для зменшення неустойки, суд зазначає, що у ПрАТ «СП «Укренергочормет» наявне право вжити всіх необхідних заходів з метою стягнення заборгованості у судовому порядку.

Суд зазначає, що позивач направляв відповідачу листи про порушення відповідачем строків поставки обладнання, поставки обладнання неналежної якості та вказував на те, що дана ситуація негативно відображається на виробничих результатах роботи.

З огляду на всі фактичні обставини справи, зокрема, з наявністю яких законодавство пов`язує зменшення заявленого до стягнення розміру неустойки, приймаючи до уваги ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, наявність негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення договірних зобов`язань, судом не встановлено достатніх правових підстав для зменшення розміру неустойки, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь, Донецька область, до відповідача Приватного акціонерного товариства СП Укренергочормет, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення неустойки у загальному розмірі 2 202 480,00грн., задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства СП Укренергочормет (87505, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Граверна, 1; ) на користь Приватного акціонерного товариства Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Левченко, будинок 1; ) неустойку в загальному розмірі 2 202 480,00грн., судовий збір в сумі 33037,20грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 03.11.2021.

Суддя М.О. Лейба