ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/799/16 (907/861/20)

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в особі ліквідатора Гупало Тараса Вальдемаровича

до ОСОБА_2 , м.Мукачево

до ОСОБА_3 , м. Мукачево

до ОСОБА_4

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Машіка Олена Миколаївна, м. Мукачево

про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія номер 1168 від 05.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області в частині продажу Ѕ частки вказаної квартири

про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія номер 1178 від 09.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області в частині продажу Ѕ частки вказаної квартири.

та про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

у межах справи №907/799/16 за заявою Мукачівської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Мукачево

ДО фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , м. Мукачево (ідент код НОМЕР_1 )

про банкрутство

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_5 , ліквідатор

від відповідача 1 - не з`явився

від відповідача 2 - не з`явився

від 3-ї особи відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в особі ліквідатора Гупало Тараса Вальдемаровича до ОСОБА_2 , м.Мукачево та до ОСОБА_3 , м. Мукачево про визнання договору купівлі-продажу недійсним, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія номер 1178, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області в частині продажу 1/2 частки вказаної квартири та витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 1/2 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.12.2020 року прийнято позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в особі ліквідатора Гупало Тараса Вальдемаровича до ОСОБА_2 , м.Мукачево та до ОСОБА_3 , м. Мукачево про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування запису на право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння до розгляду. Розгляд заяви у межах справи про банкрутство прийнято здійснювати за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 22.01.2021. Залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Машіка Олена Миколаївна, м. Мукачево.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.12.2020 року задоволено заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 арбітражного керуючого Гупало Т.В. від 17.12.2020 №02-01/1291 (надійшло до суду 21.12.2020) про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.12.2020 року задоволено клопотання ліквідатора Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 арбітражного керуючого Гупало Т.В. від 17.12.2020 №02-01/1292 про витребування доказів.

Судове засідання призначене на 22.01.2021 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючої судді Ремецькі О.Ф. у щорічній відпустці тривалістю один день 22.01.2021 року згідно наказу Господарського суду Закарпатської області №02.4-08/1-к від 22.01.2021 року.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року судове засідання було призначено судове засідання на 17.02.2021 року.

Ухвалою суду від 17.02.2021 року судове засідання відкладено на 17.03.2021 року, витребувано у приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатська область Машіка Олени Миколаївни належним чином засвідчений договір купівлі продажу квартири.

Ухвалою суду від 17.03.2021 року повторно витребувано у ОСОБА_3 договір купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія та номер 1178 для огляду у засіданні суду та у ОСОБА_2 договір купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія та но ер 1178 для огляду у засіданні суду, судове засідання відкладено на 14.04.2021 року.

На виконання вимог ухвали суду від 17.02.2021 року приватним нотаріусом Машіка О.М. надіслано суду належним чином засвідчену копію договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія та номер 1178.

Ліквідатором подано суду клопотання про витребування доказів. Зокрема, заявником вказано на те, що отримавши відповідь від 04 березня 2021 за №23 приватного нотаріуса Машіка Олени Миколаївни Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області та проаналізувавши договір купівлі - продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1178, встановлено що ОСОБА_2 придбала вищевказану квартиру у ОСОБА_4 , яка в свою чергу набула право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Машіка О. М. Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області 05 листопада 2020 року, реєстровий номер - 1168 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05 листопада 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 104, номер запису про право власності - 39035575.

Ухвалою суду від 14.04.2021року судове засідання відкладено на 13.05.2021 року.

Ухвалою суду від 29.04.2021 клопотання ліквідатора Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 арбітражного керуючого Гупало Т.В. від 28.04.2021 №02-01/0061 про витребування доказів задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатська область Машіка Олени Миколаївни належним чином засвідчений договір купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія та номер 1168 від 05.11.2020 року.

12.05.2021 до суду надійшла заява адвоката Волошин Л.Я про вступ в справу як представника відповідача ОСОБА_3 , якою також просить про відкладення засідання суду.

Ухвалою суду від 13.05.2021року судове засідання відкладено на 17.06.2021 року.

Ухвалою суду від 17.06.2021року судове засідання відкладено на 15.07.2021 року.

Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машікою Оленою Миколаївною подано витребуваний судом належним чином засвідчений договір купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія та номер 1168 від 05.11.2020 року.

Ухвалою суду від 15.07.2021 відкладено розгляд справи на 14.09.2021 року.

На день судового засідання ліквідатором подано заяву про збільшення позовних вимог та клопотання про залучення в якості відповідача - ОСОБА_4 , водночас не заперечив щодо відкладення судового засідання.

Ухвалою суду від 14.09.2021 року задоволено клопотання про залучення відповідача та розглянуто клопотання про збільшення позовних вимог, підготовче засідання відкладено на 29.09.2021 року.

Ухвалою суду від 29.09.2021 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.11.2021.

Позивач в особі ліквідатора заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях по суті спору посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами.

Відповідачі своїм правом на подання письмового відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористалися, жодного разу в судове засідання не з`являлися, витребувані судом документи не подали.

Суд вказує про те, що відповідачі не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надіслано суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.11.2021 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із вказаної Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником вказаної кварти є ОСОБА_2 , право власності якої зареєстровано 09.11.2020 року; підстава для державної реєстрації є договір купівлі продажу, квартира, серія та номер: 1178, виданий: приватним нотаріусом Машіка Оленою Миколаївною Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55036718 від 09.11.2020, приватний нотаріус Машіка Олена Миколаївна, Мукачівський міський нотаріальний округ, Закарпатська область.

Позивач (ліквідатор) стверджує, що такий договір, в частині продажу Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , є таким що суперечить вимогам чинного законодавства, порушує права ФОП ОСОБА_1 та кредиторів у справі про банкрутство, арбітражним керуючим від 17.12.2020 за №02-01/1290 подано позовну заяву до Господарського суду Закарпатської області.

Ознайомившись із отриманими доказами, витребуваними ухвалою суду від 22.12.2020 від приватного нотаріуса, а саме договором купівлі-продажу від 05.11.2020 за номером 1168, ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , Ѕ частки котрої належить боржнику ФОП ОСОБА_1 .

Згодом, ОСОБА_4 , у відповідності до договору купівлі- продажу нерухомого майна за номером 1178 від 09.11.2020, через чотири дні володіння квартирою, продала ОСОБА_2 вищевказану квартиру.

Як зазначено вище, ОСОБА_3 набула право власності на Ѕ частки спірної квартири на підставі Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2018 року, яке в свою чергу було скасовано у відповідності до Ухвали Закарпатського апеляційного суду від 08.10.2020 року.

За твердженням позивача, можна дійти висновку, що ОСОБА_3 неправомірно набула право власності на Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , тому не може вважатись власником спірного майна, та водночас не мала відповідних повноважень, щодо розпорядження таким майном, якими у відповідності до норм Цивільного законодавства наділений виключно власник.

Згідно ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадах, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За таких обставин, так як, ОСОБА_3 на момент укладення спірного договору купівлі продажу, не мала необхідного обсягу повноважень, щодо розпорядження Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки така належала на праві власності ОСОБА_1 , даний договір серія та номер 1168 від 05.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Оле а Миколаївна Мукачівського міського нотаріального в Закарпатській області підлягає визнанню недійсним в частині продажу Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

А також, з тих самих підстав, позивач (ліквідатор) стверджує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна за номером 1178 від 09.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального в Закарпатській області частині продажу Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 . підлягає визнанню недійсним.

Майно, яке вибуло з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважаться таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, а відтак може бути витребуване у добросовісного набувача.

Враховуючи наведене, з огляду на Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08.10.2020 року у справі №303/1849/18, а також з врахуванням недійсності договору купівлі продажу в частині продажу Ѕ частки квартири за адрес ю АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 є всі правові підстави, щодо витребування Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 .

Вказані обставини зумовили звернення позивача з позовною заявою до суду за захистом його права власності в судовому порядку з вимогами на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія номер 1178 від 09.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області в частині продажу Ѕ частки вказаної квартири. та про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також, майнові права та обов`язки.

Відповідно до cт. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до cт. 41 Конституції України та ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУзПБ Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів. укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

Згідно з приписами частини 1 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства. ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Так, позивач зазначив, що під час виконання повноважень ліквідатором банкрута було встановлено підстави для витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відносини власності в Україні врегульовано Законами України та зокрема нормами Цивільного кодексу України. Так у відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як передбачено нормами. ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а згідно ч. 2 цієї статті, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 ЦК України передбачено випадки, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Верховним судом України у своїй постанові від 21.12.20 6 року у справі №б-2233цс16 висловлено правову позицію, щодо застосування статей 37, 388 ЦК України, зокрема Верховним судом України зазначено, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником майна немає договірних і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Майно, яке вибуло з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього май а, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, а відтак може бути витребуване у добросовісного набувача.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 17.01.2017 у справі №907/977/16 визнано боржника банкрутом фізична особа підприємець ОСОБА_1 , відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 29.10.2020 призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Гупало Тараса Вальдемаровича.

В процесі здійснення ліквідаційної процедури, ліквідатором встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 володіли на праві спільної сумісної власності квартирою за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, яке видано 28.11.2006 року.

В подальшому частка ОСОБА_7 у вищезгаданій квартирі, в порядку спадкування, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.03.2018 року перейщла до ОСОБА_3 .

Таким чином станом на березень місяць 2018 року, співвласниками квартири АДРЕСА_2 були ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кожному з яких на праві власності належало по Ѕ частки вищезгаданої квартири.

В свою чергу ОСОБА_3 в квітні 2018 року звернулась до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 та комунального підприємства Мукачівське МБТІ та ЕО про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 травня 2018 року у справі №303/1849/18 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстроване 18 квітня 2007 року Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в частині визнання недійсним права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та частково скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 в частині скасування права спільної сумісної власності ОСОБА_1 .

Не погодившись з таким рішенням суду попереднім ліквідатором ФОП ОСОБА_1 арбітражним керуючим ОСОБА_8 подано до Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31 травня 2018 року у справі №303/1849/18.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08.10.2020 року у справі №303/1849/18 апеляційну скаргу ліквідатора ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2018 року скасовано, провадження у справі закрито.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Дійсно, преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

За таких обставин, з огляду, на те, що ОСОБА_3 , на момент укладення спірного договору купівлі продажу, не мала необхідного обсягу повноважень, щодо розпорядження Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки така належaла на праві власності ОСОБА_1 , даний договір серія та номер 1178, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального в Закарпатській області підлягає визнанню недійсним в частині продажу Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

У подальшому, як вбачається зі матеріалів справи, договором купівлі-продажу від 05.11.2020 за номером 1168, ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , Ѕ частки котрої належить боржнику ФОП ОСОБА_1 .

У подальшому, ОСОБА_4 , у відповідності до договору купівлі-продажу нерухомого майна за номером 1178 від 09.11.2020, через чотири дні володіння квартирою, продала ОСОБА_2 вищевказану квартиру.

За таких обставин, є всі правові підстави, щодо витребування Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 .

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року по справі №488/5027/14-ц, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі N 6-140цс14, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Стаття 387 ЦК України, передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі N 6-140цс14).

Згідно постанови Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 923/476/17, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, згідно з статтею 387 Цивільного кодексу України (віндикаційний позов).

Предметом віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як - то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володіння відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності у позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на вказане майно.

Позивачем заявлено позовну вимогу про витребування майна на підставі ст. ст.387,388 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статей 317, 318 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

У системі правових норм, що регулюють цивільно-правовий захист права власності, центральне місце займають норми, які передбачають такий речово-правовий спосіб захисту права, як витребування майна із чужого незаконного володіння - віндикація.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина 1 статті 387 Цивільного кодексу України).

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Тобто, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України, зокрема, якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (було загублено, викрадено, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договором права відчужувати це майно. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України залежить від того, у який спосіб майно вибуло із його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 Цивільного кодексу України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 Цивільного кодексу України. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 Цивільного кодексу України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно із володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України, зокрема, чи з волі власника майно вибуло із його володіння. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 16.05.2018 у справі №Б-24/51-09.

Судом встановлено, що спірне майно вибуло із володіння ФОП ОСОБА_1 поза його волевиявленням, що підтверджується матеріалами справи №907/799/16 про банкрутство ФОП ОСОБА_1 та визначеними приписами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону, що діяла до 21.10.2019), щодо проведення інвентаризації активів та зобов`язань банкрута, порядок формування ліквідаційної маси та оцінки майна банкрута, правил, які визначають процедуру підготовки проведення аукціону, правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

У свою чергу, судовими рішеннями встановлено факт неправомірності вибуття із власності ФОП ОСОБА_1 спірного майна, а відтак, відсутності у відчужувача за договором купівлі-продажу квартири належного обсягу правоздатності для вчинення таких дій.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в особі ліквідатора Гупало Тараса Вальдемаровича до ОСОБА_2 , м.Мукачево до ОСОБА_3 , м. Мукачево до ОСОБА_4 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Машіка Олена Миколаївна, м. Мукачево про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія номер 1168 від 05.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області в частині продажу Ѕ частки вказаної квартири про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія номер 1178 від 09.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області в частині продажу Ѕ частки вказаної квартири та про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 . підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія номер 1168 від 05.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області в частині продажу Ѕ частки вказаної квартири.

3. Визнати недійсним договір купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія номер 1178 від 09.11.2020, посвідчений приватним нотаріусом Машіка Олена Миколаївна Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області в частині продажу Ѕ частки вказаної квартири.

4. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гупало Траса Вальдемаровича (ідент. код НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) Ѕ частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 11.11.2021.

Суддя О.Ф. Ремецькі