ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Справа №907/949/15

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.

суддів: БОНК Т.

ЯКІМЕЦЬ Г.

За участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

Учасники у справі в судове засідання не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго №08-2021/8 від 05.08.2021

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від13.07.2021 (повний текст - 14.07.2021, суддя - О.Ф. Ремецькі)

про відмову в задоволенні заяви про відмову від кредиторських вимог та виключення зі складу реєстру вимог кредиторів

у справі №907/949/15

за заявою Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Ужгород

до Комунального підприємтсва Ужгородської міської ради Уж-енергія, м. Ужгород

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Суть спору та фактичні обставини справи.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 27.04.2016 у справі №907/949/15 КП "Уж - енергія" Ужгородської міської ради визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Руденко Ольгу Василівну.

Ухвалою суду від 08.10.2019 призначено ліквідатором боржника у справі про банкрутство арбітражного керуючого Пурія Руслана Петровича.

Ухвалою від 23.11.2015 у справі № 907/949/15 ПАТ Закарпаттяобленерго суд визнав ПАТ «Закарпаттяобленерго» кредитором із грошовими вимогами до боржника на загальну суму 29 607, 19 грн , з яких: 27 171,19 грн основна заборгованість та 2 436,00 грн судового збору.

24.03.2021 до суду від ПрАТ „Закарпаттяобленерго, яке є правонаступником ПАТ „Закарпаттяобленерго надійшла заява від 23.03.2021 №154-25/1890 про відмову від кредиторських вимог та виключення їх зі складу реєстру вимог кредиторів КП "Уж - енергія".

Ухвалою від 13.07.2021 суд відмовив у задоволенні заяви ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про відмову від кредиторських вимог та виключення їх зі складу реєстру вимог кредиторів боржника.

Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що нормами Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) не передбачено право відмови кредитора від кредиторських вимог та їх виключення з реєстру вимог кредиторів, а також не передбачено внесення змін до реєстру вимог кредиторів.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ПрАТ «Закарпаттяобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про відмову від кредиторських вимог задовольнити, а провадження в цій частині закрити. У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на такі обставини:

- в силу вимог ч.6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- ст. 191 ГПК України передбачено, що позивач (в даному випадку кредитор) може відмовитися від позову (кредиторських вимог), зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві;

- у разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги, тобто відмови від кредиторських вимог, ліквідатор не враховує суму грошових вимог цього кредитора та виключає їх з реєстру вимог кредиторів;

- вимоги кредитора на суму 27 171, 19 грн, станом на день подання заяви, залишаються не погашеними;

- питання щодо виплати грошової винагороди арбітражному керуючому є передчасним і не стосується права кредитора на відмову від грошових вимог.

Апелянт подав заяву про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з боржника 5 000 грн витрат на правничу допомогу.

Відзивів на апеляційну скаргу, а також інших клопотань чи заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі подано не було.

28.10.2021 в судове засідання учасники у справі не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи те, що явку учасників у справі в судове засідання не визнано обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи без участі представників учасників справи.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Статтею 1 КУзПБ визначено поняття погашених вимог кредиторів - це задоволені вимоги кредиторів, а також зобов`язання, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну або припинення зобов`язання в інший спосіб.

Так, до реєстру вимог кредиторів включено вимоги ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на загальну суму 29 607, 19 грн. Як зазначено апелянтом, станом на час подання заяви про відмову від грошових вимог, вимоги ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на суму 27 171,19 грн не погашено.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно із ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів, тощо. Після розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів ведення такого реєстру та внесення до нього змін покладається на розпорядника майном (керуючого санацією, ліквідатора). Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленому цим Кодексом, такі кредитори є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; за результатами розгляду заяв кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у КУзПБ передбачено наступні випадки відмови кредиторів: відмова кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги (ч. 4 ст. 64 КУзПБ) та відмова кредитора від забезпечення (стосується кредитора, вимоги якого забезпечені заставою (ч. 2 ст. 45КУзПБ).

Право відмови кредитора від кредиторських вимог та виключення з реєстру вимог кредиторів не передбачено КУзПБ.

Так, ст. 60 КУзПБ передбачено функції господарського суду в ліквідаційній процедурі. Однак цією чи будь-якою іншою статтею кодексу не передбачено можливості для суду здійснювати розгляд заяви кредитора про відмову від кредиторських вимог чи приймати рішення про виключення кредитора з реєстру вимог кредиторів.

Кодекс України з процедур банкрутства взагалі не передбачає внесення змін до реєстру вимог кредиторів, з огляду на те, що суд не затверджує реєстр вимог кредиторів, а тільки розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, за наслідками розгляду судом яких, розпорядник майна вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Саме ліквідатор веде реєстр вимог кредиторів; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство. Ведення реєстру вимог кредиторів, згідно із ч.1 ст.61 КУзПБ належить до компетенції ліквідатора, який, відповідно до ст.65 Кодексу, подається суду з даними про розміри погашених вимог кредиторів після завершення всіх розрахунків з кредиторами разом зі звітом та ліквідаційний балансом.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства, після визнання грошових вимог кредитора в установленому законом порядку, такий кредитор, окрім інших, наділяється наступними правами: отримати задоволення своїх грошових вимог, бути обраним та брати участь в представницьких органах конкурсного процесу (зборах кредиторів/комітеті кредиторів), в тому числі, з правом вирішального голосу.

Щодо права кредитора очікувати задоволення своїх грошових вимог або, як просить апелянт, права відмовитися від кредиторських вимог, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час здійснення процедури погашення вимог кредиторів кредитор, який не бажає отримувати грошові кошти, може відмовитися від задоволення його грошових вимог. Водночас кредитор не наділений правом відмови від кредиторських вимог, а суд не наділений повноваженнями закривати провадження у справі про банкрутство в частині вимог окремого кредитора.

Отже, доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі, не спростовують імперативних норм чинного законодавства про банкрутство, якими обґрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що немає правових підстав для задоволення заяви ПАТ «Закарпаттяобленерго» про відмову від кредиторських вимог.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат суд апеляційної інстанції не здійснює (ч. 14 ст.129 ГПК України).

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні апеляційної скарги, заява ПрАТ Закарпаттяобленерго про розподіл судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 11, 74, 129, 269 - 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.07.2021 у справі №907/949/15 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Повний текст постанови складено та підписано 08.11.2021.

Головуючий суддя О. МАТУЩАК

Судді Т. БОНК

Г. ЯКІМЕЦЬ