ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2021 справа № 914/2867/21

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім», м.Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина», м.Новояворівськ, Львівська область

про стягнення 22 503,09 грн основного боргу.

За участю представників:

від позивача: Кріль О.М. адвокат (ордер на надання правової допомоги серія ЛВ №165933 від 02.11.2021; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000231 від 31.07.2015);

від відповідача: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» про стягнення 22 503,09 грн основного боргу.

Ухвалою від 22.09.2021 суд залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім» та надав позивачу строк для усунення недоліків.

У зв`язку з усуненням допущених недоліків позовної заяви, Господарський суд Львівської області Ухвалою від 11.10.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 03.11.2021.

Представник позивача в судове засідання 03.11.2021 для розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 03.11.2021 для розгляду справи по суті не забезпечив. Відзив, заяви, клопотання від відповідача станом на дату та час проведення судового засідання до суду не надходили. Явка представника відповідача в судове засідання 03.11.2021 не визнавалась обов`язковою.

Ухвала від 11.10.2021 про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 03.11.2021 надсилалась відповідачу на адресу вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 81053, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.С.Бандери, буд. 36.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 18.10.2021 прийняте та 19.10.2021 прямує до точки видачі/доставки (місце виконання операції м.Новояворівськ, індекс 81054). 19.10.2021 року поштове відправлення за номером 785 вручене адресату відповідачу.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відзив у встановлений судом строк відповідачем не подано.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 03.11.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 01.12.2008 укладено договір поставки №8/5, на виконання умов якого позивач за період з 01.01.2021 по 31.03.2021 поставив відповідачу товар на загальну суму 37 071,01 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару повністю не виконав, внаслідок чого згідно розрахунків позивача станом на момент подання позовної заяви у відповідача існує заборгованість в сумі 22 503,09 грн по оплаті основного боргу, який позивач просить стягнути з відповідача.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

Обставини встановлені судом.

01.12.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім», в особі генерального директора Охабського І.М., який діє на підставі Статуту (надалі по тексту рішення позивач, згідно з договором - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яворина», в особі директора Кубай Н.М., який діє на підставі Статуту (надалі по тексту рішення відповідач, згідно з договором - покупець) було укладено договір поставки №8/5, відповідно до умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає та оплачує алкогольні та безалкогольні напої, продукти харчування та промислові товари (товар), згідно з замовлення за ціною, кількістю та за іншими умовами, узгодженими сторонами.

Відповідно до п. 1.4. договору перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару покупцю, що підтверджується підписом матеріально-відповідальної особи покупця про отримання товару на видатковій накладній, а при передачі алкогольних напоїв - на товарно-транспортній накладній на переміщення алкогольних напоїв (форма №1-ТН /алкогольні напої/), оформленій відповідно до Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 28 квітня 2005 року №154.

Відповідно до п. 3.1. договору покупець здійснює оплату за товар протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки товару шляхом перерахування грошових коштів на вказаний у даному договорі розрахунковий рахунок продавця.

Згідно п. 3.1.1. договору оплата за алкогольні напої проводиться покупцем окремими платіжними дорученнями з вказанням призначення платежу: «за алкогольні напої». Продавець залишає за собою право у випадку необхідності інформувати покупця про зміну формулювання призначення платежу, про що покупець буде повідомлений письмово шляхом надсилання листа.

Відповідно до п. 3.4. договору відпускна ціна вказується у видаткових накладних продавця або ТТН, вказаних в п.1.4. даного договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

У період з 01.01.2021 по 31.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Яворина», згідно договору поставки №8/5 від 01.12.2008, товар на загальну суму 37 071,10 грн.

На підтвердження факту поставки позивач надав товарно-транспортні накладні форми №1-ТН/алкогольні напої/ за період з 01.01.2021 по 31.03.2021, згідно яких товар був поставлений перевізником ПрАТ «Львівський ЛГЗ», відправник ТзОВ «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім», одержувач ТзОВ «Яворина» ().

Вантаж алкогольні напої прийнято без жодних зауважень щодо кількості та якості.

Відповідач частково оплатив за поставлений товар на загальну суму 34 000,00 грн, згідно меморіальних ордерів за період з 28.01.2021 по 15.03.2021, наявних в матеріалах справи.

Позивач стверджує, що у відповідача станом 01.01.2021 була заборгованість за попередніми поставками товару по цьому ж договору на загальну суму 19 431,99 грн, а оскільки відповідачем не сформульовано призначення платежу, відтак проведені відповідачем оплати були зараховані позивачем на погашення попередньої заборгованості.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.04.2021 20.04.2021 підписаний сторонами, згідно якого згідно якого початкове сальдо ТзОВ «Яворина» становить 22 503,09 грн.

Відповідач оплату за поставлений товар повністю не провів, відтак станом на момент прийняття рішення (03.11.2021) борг з оплати за поставлений товар (алкогольні напої) складає 22 503,09 грн (37071,10 - (34000,00-19431,99).

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати основного боргу в сумі 22 503,09 грн.

Висновки суду.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки №8/5 від 01.12.2008. Укладений договір є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору поставки, так і договору купівлі-продажу.

До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 3.1. договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату за товар протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки товару шляхом перерахування грошових коштів на вказаний у даному договорі розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п. 1.4. договору перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару покупцю, що підтверджується підписом матеріально-відповідальної особи покупця про отримання товару на видатковій накладній, а при передачі алкогольних напоїв - на товарно-транспортній накладній на переміщення алкогольних напоїв (форма №1-ТН /алкогольні напої/), оформленій відповідно до Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 28 квітня 2005 року №154.

Факт поставки позивачем товару по договору поставки №8/5 від 01.12.2008 підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними форми №1-ТН/алкогольні напої/ за період з 01.01.2021 по 31.03.2021, згідно яких товар на загальну суму 37 071,10 грн був поставлений ТзОВ «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім» (позивачем) ТзОВ «Яворина» (відповідачу ()).

Вантаж алкогольні напої прийнято без жодних зауважень щодо кількості та якості.

Відповідач порушив свої зобов`язання, оплату за поставлений йому товар по договору в повному обсязі не провів.

Відтак, як станом на дату подання позовної заяви так і станом на дату прийняття судом рішення у відповідача існує борг за поставлений товар по договору поставки №8/5 від 01.12.2008 на загальну суму 22 503,09 грн.

Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 22 503,09 грн не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив, власного контррозрахунку не надав.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 22 503,09 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування вірогідності доказів на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №19D17BDEA09C02 від 10.09.2021.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» (81053, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.С.Бандери, буд. 36; ідентифікаційний код 31876446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський лікеро-горілчаний Торговий Дім» (79024, м.Львів, вул.Кордуби, буд. 2а; ідентифікаційний код 32483182) 22 503,09 грн основного боргу та 2 270,00 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення

складено 08.11.2021

Суддя Сухович Ю.О.