РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2021Справа № 910/14141/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Приладобудівник-3"

про стягнення 122957,10 грн.

за участі представників:

від позивача: Сірик Д.О., адвокат,

від відповідача: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Приладобудівник-3" про стягнення штрафної санкції за самовільне підключення без дозволу теплопостачальної організації у вигляді п`ятикратної вартості фактично спожитої теплової енергії у розмірі 115986,95 грн., інфляційних втрат у розмірі 5788,04 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1182,11 грн. Також позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Вказана ухвала відповідачу вручена, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 810316, за умовами якого постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі.

Відповідно до пункту 2.2.1. договору постачальник зобов`язався безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із споживачем (Додатків 3,4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеним Додатку 1.

У свою чергу, за умовами пункту 2.3.1. договору споживач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Пунктом 2.4.3. договору передбачено, що в разі порушення споживачем умов договору, постачальник має право складати відповідні акти, приписи, проводити нарахування та стягувати штрафні санкції в п`ятикратному розмірі та стягувати за рішенням суду у встановленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 1 додатку 2 до договору розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2019 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (пункти 4.1., 4.4. договору).

Із матеріалів справи вбачається, що 06.04.2020 позивачем складено акт на опломбування за участі представника відповідача щодо встановлення пломб у тепловому пункті за адресою: пр-т Л. Курбаса, 9-Ж.

У подальшому, 08.09.2020 сторонами підписано акт № 2747 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2020-2021 років.

Разом із цим, 06.11.2020 позивачем за участі представника споживача - голови правління Макаренко І.А., складено акт № 8950 про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору, відповідно до якого встановлено самовільне підключення центрального опалення в будинку за адресою: пр-т Л. Курбаса, 9-Ж. У вказаному акті зазначено, що представник споживача відмовився від підписання акту. Також позивач надав докази направлення акту відповідачу 26.11.2020 року.

Як стверджує позивач, згідно з відомістю обліку споживання теплової енергії ЖБК "Приладобудівник-3" за адресою: пр-т Л. Курбаса, 9-Ж, за період з 22.10.2020 по 21.11.2020 відповідачем здійснено самовільне споживання теплової енергії з 23.10.2020 по 06.11.2020 у кількості 16,3390 Гкал на суму 23197,39 грн.

Відтак, позивач звертався до відповідача з вимогою від 16.02.2021 № 30/5/5/2302 щодо сплати штрафної санкції у п`ятикратному розмірі самовільно спожитої теплової енергії, а саме в сумі 115986,95 грн.

З огляду на те, що відповідач на направлену вимогу відповіді не надав та грошові кошти не сплатив, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Як передбачено умовами укладеного між сторонами договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.2018 № 810316, в разі порушення споживачем умов договору, постачальник має право складати відповідні акти, приписи, проводити нарахування та стягувати штрафні санкції в п`ятикратному розмірі.

Судом встановлено, що внаслідок здійснення відповідачем самовільного підключення центрального опалення в будинку за адресою: пр-т Л. Курбаса, 9-Ж, позивачем складено акт від 06.11.2020 № 8950 про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору.

Відповідно до вказаного акту та відомості обліку споживання теплової енергії ЖБК "Приладобудівник-3", останнім за період з 23.10.2020 по 06.11.2020 спожито теплової енергії у кількості 16,3390 Гкал на суму 23197,39 грн., п`ятикратний розмір якої становить 115986,95 грн.

Таким чином, судом вважаються доведеними належним чином обставини щодо самовільного споживання відповідачем теплової енергії за період з 23.10.2020 по 06.11.2020 на суму 23197,39 грн. та нарахування на цю суму штрафу в п`ятикратному розмірі від вартості спожитої теплової енергії у сумі 115986,95 грн.

У той же час, щодо нарахованих позивачем на суму штрафу інфляційних втрат у розмірі 5788,04 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1182,11 грн., суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Разом із цим, штраф за своєю правовою природою є формою забезпечення грошового зобов`язання, а не самим грошовим зобов`язанням (боргом), на яке може нараховуватися індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми.

У зв`язку з цим суд вважає неправомірним нарахування позивачем на суму штрафу інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 5788,04 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1182,11 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити частково.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Приладобудівник-3" (03194, м. Київ, пр-т Леся Курбаса, 9-Ж; ідентифікаційний код 22885499) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 40538421) 115986 (сто п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 95 коп. 5-ти кратної вартості фактично спожитої теплової енергії, а також 2141 (дві тисячі сто сорок одну) грн. 32 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 08.11.2021 року.

Суддя К.В. Полякова