ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6902/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Тищенко А.В., довіреність № 54 від 01.10.2021 р., адвокат;

від відповідача: Сизонова І.Ю., ордер серія АЕ № 1090568 від 08.09.2021 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021, ухвалене суддею Рудь І.А., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 29.06.2021, у справі №904/6902/20

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпро

про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 16.12.2020, в якому просить:

- визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на недоторканність його ділової репутації, інформацію, поширену 19 жовтня 2020 року Первинною профспілковою організацією співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на своєму телеграм-каналі "ПрофПриват" (https://t.me/profprivat) за посиланнями https://t.me/profprivat/274 та https://t.me/profprivat/273 шляхом опублікування Маніфесту Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", затвердженого протоколом засідання Комітету Профспілки №58;

- зобов`язати Первинну профспілкову організацію співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (далі - Відповідач) протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням у цій справі законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом оприлюднення спростування такої недостовірної інформації з розміщенням повного тексту резолютивної частини рішення у судовій справі на своєму телеграм-каналі "ПрофПриват" (https://t.me/profprivat) під заголовком "Спростування" та шляхом направлення засобами поштового зв`язку спростування недостовірної інформації з розміщенням повного тексту резолютивної частини рішення у судовій справі під заголовком "Спростування" на адресу Кабінету Міністрів України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.10.2020 Первинною профспілковою організацією співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на своєму телеграм-каналі "ПрофПриват" (https://t.me/profprivat) за посиланнями https://t.me/profprivat/274 та https://t.me/profprivat/273 опубліковано Маніфест Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", затверджений протоколом засідання Комітету Профспілки № 58 від 16.10.2020, адресований Верховній Раді України, Кабінету Міністрів України, Генеральному прокурору України, керівникам усіх профспілок, політичних партій та громадських організацій, що діють в Україні, усім засобам масової інформації, усім небайдужим громадянам України. Цей Маніфест стосується, зокрема, але не виключно, Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" та містить інформацію про Позивача, яка підлягає спростуванню Відповідачем, оскільки є твердженням про факти, яких ніколи не існувало, і які не були перевірені та підтверджені відповідачем та є негативною інформацією, оскільки в ній стверджується про начебто незаконну та корупційну діяльність позивача, що дискредитує та завдає шкоди його діловій репутації, як державного банку та одного з найбільших банків країни. Викладена у вказаному Маніфесті та поширена Відповідачем інформація є твердженнями Відповідача, що принижує статус позивача в очах суспільства, оскільки необґрунтовано ставить під сумнів дотримання позивачем у його діяльності моральних та правових норм.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 у справі №904/6902/20 у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію - відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі не погоджується з висновком господарського суду про недоведеність Позивачем факту розповсюдження Маніфесту саме Відповідачем. Вважає такий висновок безпідставними, таким, що суперечать фактичним обставинам справи, оскільки Маніфест не міг бути поширений іншою особою, крім його видавника - Профспілкової організації, так як тільки вона мала його у розпорядженні. При цьому, кому саме належить відповідний телеграм-канал не має значення, оскільки фактична ініціатива поширити вказаний документ належала саме Профспілковій організації.

Зміст Маніфесту свідчить про наміри Профспілкової організації розповсюдити його серед невизначеного кола осіб, у тому числі, у телеграм-каналах.

Маніфест датовано 19 жовтня 2020 року, і у той же день - 19 жовтня 2020 року о 21 годині 39 хвилин документ було розміщено на телеграм-каналі. Станом на дату розміщення Маніфесту у телеграмканалі даний документ був доступний лише Профспілковій організації, що підтверджує факт його розповсюдження у телеграм - каналі "ПрофПриват" саме Відповідачем.

Зазначає, що перші сторінки Маніфестів, розміщених на телеграм-каналі "ПрофПриват" і надісланого на адресу Кабінету Міністрів України Профспілковою організацією, є абсолютно ідентичними (слово в слово повторюють один одного). Висновки суду про нібито невідповідність розміщеного на телеграм-каналі Маніфесту із Маніфестом Профспілкової організації є маніпуляцією, оскільки про існування іншого Маніфесту Профспілкова організація ніколи не зазначала, і в справі відсутні будь - які докази цього.

Не погоджується з висновком експерта, так як поняття "керівні органи AT КБ "ПРИВАТБАНК" від самого AT КБ "ПРИВАТБАНК" не можна відмежовувати, оскільки існування будь - якої юридичної особи неможливо без органів управління в особі конкретних посадових осіб. Тобто, поширення негативної інформації про керівництво банку у будь-якому разі є поширенням негативної інформації про банківську установу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить її залишити без задоволення, а рішення без змін, зазначає, що посилання Позивача на те, що ніхто крім Відповідача не міг здійснити цю публікацію це лише суб`єктивні припущення та не доводять факт розміщення публікації Відповідачем.

Профспілка висловлює сумнів проти того, що на телеграм каналі, про який йдеться, був опублікований саме той текст Маніфесту, який був прийнятий нею, та ставить під сумнів навіть факт самої публікації, на яку посилається Позивач. Цей сумнів Відповідач обґрунтовується відсутністю будь-яких доказів вищенаведених обставин, які б надав суду Позивач, що правильно встановив суд в оскаржуваному рішенні.

Позивач долучив до матеріалів справи лише скриншот повідомлення та частково першу сторінку документу під назвою Маніфест, зміст якого з матеріалів справи встановити неможливо, які не є належним доказом публікації в телеграм-каналі саме тексту Маніфесту Відповідача від 19.10.2020. Тому Відповідач спростовує посилання Позивача та наголошує на відсутності належних доказів того факту, що в телеграм-каналі розміщено саме текст Маніфесту Відповідача від 19.10.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2021 (колегія суддів у складі: головуючий Іванов О.Г. (доповідач), Дармін М.О., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 у справі №904/6902/20; розгляд справи призначений в судовому засіданні на 08.09.2021.

07.09.2021 розпорядженням в.о. керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/6902/20 у зв`язку з відпусткою судді Чус О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021, справу №904/6902/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В., якою справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 08.09.2021 оголошено перерву до 25.10.2021.

В судовому засіданні 25.10.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень проти них, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Як зазначає Позивач, 19.10.2020 Первинною профспілковою організацією співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (надалі Відповідач, Профспілка) на своєму телеграм-каналі "ПрофПриват" (https://t.me/profprivat) за посиланнями https://t.me/profprivat/274 та https://t.me/profprivat/273 опубліковано Маніфест Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", затверджений протоколом засідання Комітету Профспілки № 58 від 16.10.2020 (надалі - Маніфест), адресований Верховній Раді України, Кабінету Міністрів України, Генеральному прокурору України, керівникам усіх профспілок, політичних партій та громадських організацій, що діють в Україні, усім засобам масової інформації, усім небайдужим громадянам України.

Позивач стверджує, що цей Маніфест стосується, зокрема, але не виключно, Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (надалі позивач, банк), оскільки автор Маніфесту стверджує, що позивач вчиняє різноманітні незаконні дії: укладає правочини/має намір укласти правочини, що не відповідають приписам чинного законодавства, змову з НБУ та КМУ при вчиненні протиправних дій, розтрату державних коштів і таке інше.

Так, в згаданому Маніфесті, розповсюджені наступні твердження профспілки відносно банку:

"Таким чином, вони розуміють, що готують вчинення правочину, який направлений на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, який є нікчемним згідно ст. 228 ЦК України, але цих людей це не зупиняє. Пояснення цьому є тільки одне - вочевидь корупційні наміри та цинічна зневага до Держави Україна та народу нашої країни" (абзац 7 сторінка 2 Маніфесту);

"Вказана вище акція готувалась заздалегідь, та не тільки посадовцями "Приватбанку", але й їх спільниками в Кабінеті Міністрів та Національному Банку України" (абзац 8 сторінка 2 Маніфесту);

"Правління та Наглядова Рада "Приватбанку" в змові з окремими службовцями Національного банку України, воює давно стали на шлях вчинення злочинів проти держави та народу України... " (абзац 6 сторінка 3 Маніфесту);

"... про розкрадання коштів, направлених на рекламу, в особливо великих розмірах, та ... про розкрадання мільярдів гривень Банку під виглядом витрат на ту ж саму Службу Безпеки" (абзац 7 сторінка 4 Маніфесту);

"Мільярди гривень були вкрадені у Приватбанку і внаслідок фіктивної угоди, підписаної Правлінням з юридичною фірмою "Астерс Консалт" про надання банку юридичних послуг..." (абзац 8 сторінка 4 Маніфесту);

"... не чекайте, поки до вас прийдуть бандити з бітами "вибивати" борги "Приватбанку"!" (абзац б сторінка 5 Маніфесту) (надалі все разом - Інформація).

Позивач зазначає, що очевидним є те, що поширена, зокрема, але не виключно, наведена вище, в Маніфесті інформація стосується позивача і те, що наведені твердження про позивача є неправдивими, такими, що не відповідають дійсності.

Позивач вважає, що поширена про нього Інформація підлягає спростуванню відповідачем, оскільки є твердженням про факти, яких ніколи не існувало, і які не були перевірені та підтверджені відповідачем та є негативною, оскільки в ній стверджується про начебто незаконну та корупційну діяльність позивача, що дискредитує та завдає шкоди його діловій репутації, як державного банку та одного з найбільших банків країни.

У зв`язку із викладеним, позивач просить суд:

- визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на недоторканність його ділової репутації, інформацію, поширену 19.10.2020 Первинною профспілковою організацією співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на своєму телеграм-каналі "ПрофПриват" (https://t.me/profprivat) за посиланнями https://t.me/profprivat/274 та https://t.me/profprivat/273 шляхом опублікування Маніфесту Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", затвердженого протоколом засідання Комітету Профспілки №58;

- зобов`язати Первинну профспілкову організацію співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням у цій справі законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом оприлюднення спростування такої недостовірної інформації з розміщенням повного тексту резолютивної частини рішення у судовій справі на своєму телеграм-каналі "ПрофПриват" (https://t.me/profprivat) під заголовком "Спростування" та шляхом направлення засобами поштового зв`язку спростування недостовірної інформації з розміщенням повного тексту резолютивної частини рішення у судовій справі під заголовком "Спростування" на адресу Кабінету Міністрів України.

Відповідач заперечує факт розміщення профспілкою інформації на телеграм-каналі "ПрофПриват" (https://t.me/profprivat) за посиланнями https://t.me/profprivat/274 та https://t.me/profprivat/273 та висловлює сумнів проти того, що на телеграм каналі, про який йдеться, опублікований саме той текст Маніфесту, який був затверджений протоколом засідання Комітету Профспілки № 58 від 16.10.2020.

Наведені обставини і є причиною спору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що Позивач не довів порушення саме Відповідачем його права через розміщення у телеграм-каналі ПрофПриват (https://t.me/profprivat) вказаної позивачем Інформації, а також розміщення у вказаному телеграм-каналі саме Маніфесту, затвердженого комітетом Відповідача 16.10.2020.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів.

Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2, свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, із зазначенням, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За приписами ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За визначенням ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про інформацію").

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст. 5 Закону України "Про інформацію").

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про інформацію").

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію (ч. 2 ст. 7 Закону України "Про інформацію").

Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями (ч. 2 ст. 200 Цивільного кодексу України).

При цьому за змістом ст. 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно зі ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (ч. 1 ст. 201 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 275 Цивільного кодексу України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

До таких спеціальних способів захисту належать, наприклад, спростування недостовірної інформації (стаття 277 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1, 4 - 7 ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

При цьому, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (ч. 1 ст. 30 Закону України "Про інформацію").

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію").

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що протоколом засідання Комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" від 16.10.2020 № 58 затверджено Маніфест Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", адресований Верховній Раді України, Кабінету Міністрів України, Генеральному прокурору України, керівникам усіх профспілок, політичних партій та громадських організацій, що діють в Україні, усім засобам масової інформації, усім небайдужим громадянам України (т.1 а.с. 54-56).

Відповідно до наданих відповідачем доказів вказаний Маніфест направлений наступним адресатам: Голові Комітету Верховної ради України з питань правоохоронної діяльності Монастирському Д.А.; Міністру соціальної політики України Лазебній М.В.; Міністру фінансів України Марченку С.М.; Голові Національного банку України Шевченку К. Є.; Генеральному прокурору України Венедиктовій І.В.; Комітету Верховної ради України з питань соціальної політики та захисту ветеранів Третьяковій Г.М.; Голові Комітету Верховної ради України з питань фінансів, податкової та митної політики Гетманцеву Д. О.; Голові Комітету Верховної ради України з питань антикорупційної політики Радіній А.О.; Голові Комітету Верховної ради України з питань економічного розвитку Наталусі Д.А.; Прем`єр-міністру України Шмигалю Д.А.; Президенту України Зеленському В.О. (т.1, а.с. 57-78).

Разом з тим, за твердженням Позивача, поширення інформації, яку Позивач вважає недостовірною, відбулося шляхом розміщення Відповідачем у своєму телеграм-каналі ПрофПриват (https://t.me/profprivat) тексту вказаного Маніфесту, на підтвердження чого позивачем надані до матеріалів справи скриншот (знімок екрану) повідомлення та частково першу сторінку Маніфесту, що розміщені за посиланнями https://t.me/profprivat/274 та https://t.me/profprivat/273 (т.1, а.с. 24-28).

Колегія суддів констатує, що з наданих банком скриншотів неможливо встановити, чи відповідає розміщений у вказаному телеграм каналі за зазначеними Позивачем посиланнями текст Маніфесту, тексту складеного та затвердженого 16.10.2020 комітетом Відповідача Маніфесту Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", оскільки Позивачем надано до матеріалів справи роздруківку скриншоту лише частини першого аркушу листа під назвою "Маніфест" (т. 1 а.с. 28).

В той час як Маніфест Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", адресований органам державної влади, складається з п`яти аркушів (т. 1 а.с. 54-56).

Колегією суддів представнику Позивача було запропоновано відкрити в телеграм каналі ПрофПриват (https://t.me/profprivat) текст вказаного Маніфесту для огляду його в судовому засіданні, на що представник Позивача повідомив про видалення Маніфесту з даного телеграм каналу.

Суд апеляційної інстанції, керуючись висновками, наведеними Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі №922/2315/19, відповідно до яких, в силу приписів частин третьої та п`ятої статті 96 ГПК України праву учасника справи подати до суду паперову копію електронного доказу відповідає право суду витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу з власної ініціативи, зокрема, у випадку, якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу; при цьому невзяття судом до уваги паперової копії оригіналу електронного доказу є процесуальним наслідком саме неподання оригіналу електронного доказу на вимогу суду (а не неподання його разом із позовом чи відзивом на нього), ухвалою від 08.09.2021 витребував у Позивача, в порядку ст.ст.96, 267, 269 ГПК України оригінал електронного доказу Маніфесту Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", затвердженого 16.10.2020 комітетом Відповідача, який за доводами Позивача було розміщено у телеграм каналі ПрофПриват (https://t.me/profprivat).

На виконання цієї ухвали Позивач надав письмові пояснення, відповідно до яких Маніфест було прикріплено до тексту публікації на телеграм-каналі таким чином, що можна прочитати текст першої сторінки документу, не відкриваючи самого pdf-файлу. Розуміючи ризик ухвалення судового рішення проти Профспілкової організації, вищевказану публікацію від 19 жовтня 2020 року із прикріпленим маніфестом було видалено з телеграм-каналу "ПрофПриват", що додатково вказує на ідентичність із наданим суду маніфестом.

Таким чином колегія суддів позбавлена можливості порівняти зміст Маніфесту Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", адресованого органам державної влади, із змістом публікації під назвою "Маніфест", розміщеному на телеграм-каналі ПрофПриват (https://t.me/profprivat).

Відповідач висловлює сумнів проти того, що на телеграм каналі, про який йдеться, був опублікований саме той текст Маніфесту, який був прийнятий Профспілкою, та ставить під сумнів навіть факт самої публікації, на яку посилається Позивач.

Колегія суддів погоджується з такими доводами Відповідача, оскільки Позивачем не надано до суду будь-яких доказів вищенаведених обставин, що правильно встановив суд в оскаржуваному рішенні.

Посилання Позивача на те, що ніхто крім Відповідача не міг здійснити цю публікацію це лише суб`єктивні припущення останнього, які не доводять факт розміщення публікації саме Відповідачем.

Крім того, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи (т.1, а.с. 24) власником та адміністратором телеграм каналу ПрофПриват (https://t.me/profprivat) є Всеукраїнська професійна спілка робітників Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк, тобто не Відповідач, а інша профспілкова організація банку, що свідчить про відсутність технічної можливості у Відповідача як розповсюджувати, так і спростовувати будь-яку інформацію через зазначений телеграм канал.

Отже, господарський суд прийшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у справі, оскільки Позивачем не доведено порушення його прав саме Відповідачем, з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які у сукупності дають можливість встановити приналежність телеграм каналу, на якому розміщено відповідну публікацію, саме Відповідачу, а відповідно і можливість захисту прав шляхом розміщення на такому сайті заявленого Позивачем спростування.

Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначено, що підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорювання. Відтак, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права саме відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Зокрема, при зверненні з позовом про спростування недостовірної інформації до певної особи позивач повинен довести, що відповідна інформація поширена саме відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/1654/20.

Разом з тим, зважаючи на те, що під час розгляду даної справи Позивач не довів порушення саме Відповідачем його права через розміщення у телеграм каналі ПрофПриват (https://t.me/profprivat) вказаної позивачем Інформації, а також розміщення у вказаному телеграм каналі саме Маніфесту, затвердженого комітетом Відповідача 16.10.2020, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, заявленого до Відповідача.

Водночас, колегією суддів враховано, що відповідно до ч.2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Таким чином, Профспілка реалізувала своє конституційне права на звернення до органів державної влади, передбачене ст. 40 Конституції України, яке не може бути підставою для задоволення позову про спростування інформації.

Надаючи оцінку інформації, що міститься у Маніфесті Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", затвердженого протоколом засідання Комітету Профспілки № 58 від 16.10.2020, колегія суддів враховує висновок експерта за результатами проведення експертного лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження писемного мовлення № 379-21 від 15.02.2021, складеного за заявою відповідача експертом сектору почеркознавчих і технічних досліджень документів лабораторії криміналістичних та інших видів досліджень Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз Хапатько А.А.

Із вказаного висновку вбачається, що на вирішення експерта поставлені наступні питання:

1. Яким є об`єктивний зміст тексту під назвою Маніфест Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк?

2. Чи містить текст під назвою "Маніфест Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк"" інформацію негативного характеру щодо АТ КБ Приватбанк? Якщо так, то чи виражена вона у формі оціночного судження чи фактичного твердження?

По першому питанню експерт дійшов наступних висновків:

У наданому на дослідження тексті під назвою Маніфест Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк експертом встановлено його об`єктивний зміст, в основі якого міститься інформація про неналежне та руйнівне керування Акціонерним товариством КБ Приватбанк. Особа, яка складала текст доводить до відома адресата (адресатів - оскільки маніфест є офіційним та публічним документом, націленим на широку аудиторію), що саме Правління та Наглядова Рада АТ КБ Приватбанк, шляхом неправомірних дій, які суперечать інтересам держави і суспільства, призводить до тяжких економічних наслідків у банківській системі. Автор2, на підтвердження своїх слів наводить перелік документів, які свідчать про вірність його висловлювань, а також надає пояснювання мотивів написання даного маніфесту і звертається до співвітчизників про підтримку

Щодо другого питання експерт зазначає наступне:

Оскільки автор тексту відокремлює діяльність Правління та Наглядової Ради АТ КБ Приватбанк від самої організації та висловлюється лише про її керуючий склад, експертом встановлено, що наданий на дослідження текст під назвою Маніфест Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк інформації негативного характеру щодо Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк не містить.

Відповідно до ст.1 Закону України Про судову експертизу судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

За приписами ч. 1-4 ст.98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

За нормами ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Тобто, висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов`язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Метою оцінки є з`ясування можливості використання даного висновку як джерела фактів, на яких ґрунтується вирішення справи по суті, і водночас самих цих фактів як доказів. Як будь-які інші докази, висновок експерта оцінюється на предмет його допустимості, належності, достовірності та достатності для вирішення справи.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 16.05.2018 по справі №910/21025/16.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судового експерта Хапатько А.А., колегія суддів вважає його таким, що є належним доказом на підтвердження оцінки інформації, що міститься у Маніфесті на предмет її негативного характеру щодо позивача.

Водночас, колегія суддів відхиляє надану Позивачем рецензію на висновок експерта № 379-21 від 15.02.2021, складеного судовим експертом сектору почеркознавчих і технічних досліджень документів лабораторії криміналістичних та інших видів досліджень Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз Хапатько А.А. від 24.03.2021, оскільки вказана рецензія складена в порушення приписів п. 2, п. 3 розділу І Порядку проведення рецензування висновків судових експертів та висновків експертних досліджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 03.02.2020 № 335/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2020 за № 131/34414).

Крім того, Позивачем не доведено, що експерт Круть О.В., який склав вищевказану рецензію, має кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менш ніж трирічний стаж експертної роботи (п. 1 розділу ІІ згаданого вище Порядку).

Колегія суддів зазначає, що Позивачем були заявлені позовні вимоги: пункти 4, 5 прохальної частини позовної заяви:

"Визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право AT КБ "Приватбанк" на недоторканість його ділової репутації', інформацію, поширену 19.10.2020 року Первинною профспілковою організацією співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на своєму телеграм каналі "Профприват" (https://t.me/profprivat)...".

"Зобов`язати Первинну профспілкову організацію співробітників AT КБ "Приватбанк" протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням у цій справі законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом оприлюднення спростування такої недостовірної інформації з розміщенням повного тексту резолютивної частини рішення у судовій справі на своєму телеграм каналі "Профприват" (https://t.me/profprivat)...".

Позивач своїм правом на зміну предмету позову не скористався, а упевнившись, що телеграм-канал належить іншій юридичній особі обмежився наданням суду додаткових пояснень.

На підставі викладеного колегія суддів констатує, що за встановлених обставин Позивачем не доведено належними та допустимими доказами повного юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, зокрема, розповсюдження саме Відповідачем недостовірної інформації, яка завдає шкоди діловій репутації Позивача.

Позаяк Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а судом не встановлено факту розповсюдження Відповідачем недостовірної інформації щодо Позивача, тому господарський суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмовив в їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 у справі №904/6902/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 у справі №904/6902/20 залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.11.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна