РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.11.2021Справа № 910/7011/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Сєдової О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Юнекс Банк" (03040, місто Київ, вул. Васильківська, будинок 14; ідентифікаційний код 20023569)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лавс" (01014, м. Київ, вул. Соловцова Миколи, буд. 2, кв. 17; ідентифікаційний код 43352246)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер Преміум Газ" (01014, місто Київ, вул. Соловцова Миколи, буд. 2, кв. 17; ідентифікаційний код 40832472)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Представники сторін:

від позивача: Поздняков А.Ю.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 квітня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "Юнекс Банк" надійшла позовна заява № 15.4-1377 від 27.04.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лавс", в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 44.10.0120.ЮО_З1 від 16.01.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2021 року позовну заяву № 15.4-1377 від 27.04.2021 року Акціонерного товариства "Юнекс Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лавс" про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без руху та надано Акціонерному товариству "Юнекс Банк" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

17 травня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 07.05.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.06.2021.

Також даною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер Преміум Газ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.07.2021.

У підготовчому засіданні 14.07.2021 судом ухвалено закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 04.08.2021.

04.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача, в якому останній просить суд продовжити строк на подання відзиву у справі, надати додатковий час для укладення сторонами мирової угоди та зупинити розгляд справи до набуття чинності рішення у справі № 910/8552/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 15.09.2021.

Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 , на підставі розпорядження керівника апарату суду № 05-23/1515/21 від 06.09.2021 справу № 910/7011/21 направлено на повторний автоматизований розподіл.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/7011/21, визначено суддю Баранова Д.О. для подальшого її розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 справу № 910/7011/21 прийнято до провадження суддею Барановим Д.О. та призначено її до розгляду на 22.09.2021.

Ухвалами Господарського суду міста Києва судові засідання неодноразово відкладалися з 22.09.2021 на 06.10.2021, з 06.10.2021 на 20.10.2021.

19.10.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача про об`єднання справ в одне провадження.

У судовому засіданні 20.10.2021 за наслідками розгляду заяви відповідача про об`єднання справ в одне провадження, суд не видаляючись до нарадчої кімнати ухвалив залишити без розгляду дану заяву у зв`язку з пропуском строку на її подання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 03.11.2021.

У судовому засіданні 03.11.2021 представник позивача надав пояснення по суті позову, підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили про місце, дату та час судового засідання повідомлялися ухвалою суду.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 03.11.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.01.2020 між АТ "Юнекс Банк" (далі - Банк) та ТОВ "Мастер Преміум Газ" (далі - позичальник) був укладений кредитний договір № 44.10.0120.ЮО_К за умовами якого Банк зобов`язується надати кредит у розмірі 2 000 000, 00 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит на умовах та в строки/терміни, визначені договором, але не пізніше "15" січня 2022 року, а також сплатити плату за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни визначені договором (п. 1.1 та 1.2. кредитного договору).

В п. 1.2. кредитного договору сторони погодили розмір процентів за користування кредитом, а саме: проценти в розмірі 22% річних, з фіксованою процентною ставкою.

Згідно п. 3.1. кредитного договору нарахування процентів здійснюється у валюті кредиту на суму заборгованості за кредитом за зесь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту по день, що передує дню його повернення в повному обсязі за методом "факт/факт". Проценти нараховуються Банком щомісячно (не рідше одного разу на місяць) в такому порядку:

- в перший місяць користування Кредитом - за період з дня надання кредиту по останній календарний день поточного місяця включно;

- в другий та наступні місяці користування кредитом - за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно;

- в місяць в якому здійснюється погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі - за період з першого календарного дня поточного місяця по день, що передує дню погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі.

За умовами пп. 5.2.2. позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне та в повному обсязі повернення кредиту шляхом погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів та комісії, а також можливої неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків, завданих, зокрема, внаслідок невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов`язків за договором.

Також, 16.01.2020 в якості забезпечення за кредитним договором між АТ "Юнекс Банк" (далі - іпотекодержатель) та ТОВ "Лавс" (далі - іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № 44.10.0120.ЮО_З 1 за умовами якого, іпотека, що встановлюється згідно з цим договором, забезпечує виконання ТОВ "Мастер Преміум Газ", зобов`язань, що випливають з укладеного між ним та іпотекодержателем кредитного договору № 44.10.0120.ЮО_К від 16.01.2020, включаючи всі дійсні та/або можливі зміни та/або доповнення, внесені та/або такі, що можуть бути внесені в майбутньому (далі - основний договір), за умови якого боржник зобов`язаний повернути іпотекодержателю відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 2 000 000, 00 грн з кінцевим терміном повернення 15.01.2022, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 22% річних з можливим збільшенням їх розміру без укладення відповідного договору про внесення змін у випадках передбачених основним договором зокрема, внаслідок порушення боржником відповідних своїх обов`язків за основним договором, комісії та можливу неустойку (штраф, пеню) в розмірах та у випадках передбачених основним договором, а також відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним договором та збитків, завданих його порушенням.

Предметом іпотеки, за умовами п. 1.2. договору є наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення, а саме приміщення першого поверху у торгівельно-житловому комплексі, загальною площею 101,0 (сто один) кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Григоренка Петра,будинок 23 (далі - предмет іпотеки).

В п. 2.2. договору іпотеки сторони дійшли згоди, що у разі порушення боржником зобов`язань за основним договором, та/або іпотекодавцем обов`язків за цим договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Як про це вказує позивач, у зв`язку із систематичними порушеннями строків оплати та розміру платежу з боку позичальника, за кредитним договором № 44.10.0120.ЮО_К від 16.01.2020, станом на 21.04.2021 утворилася заборгованість в сумі 2 345 743, 49 грн, з яких: 1 999 966, 93 грн - по поверненню кредитних коштів; 243 199, 84 грн - за нарахованими та несплаченими процентами; 102 576,72 грн - пеня за порушення строків оплати за кредитом та процентами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та підстави з якими обумовлюється можливість задоволення позову, позивач вказує, що оскільки, боржником не виконано своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість перед Банком, що станом на 21.04.2021 становить 2 345 743, 49 грн та у свою чергу іпотекодавцем обов`язків за договором іпотеки виконано не було, то за таких обставин, АТ "Юнекс Банк" вважає законним та обґрунтованим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 44.10.0120.ЮО_К від 16.01.2020 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення першого поверху у торгівельно-житловому комплексі, загальною площею 101,0 (сто один) кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Григоренка Петра, будинок 23 шляхом його реалізації через проведення прилюдних торгів у процедурі виконавчого провадження.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, в силу положень статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, на виконання обумовлених кредитним договором зобов`язань Банк надав ТОВ "Мастер Преміум Газ" (позичальник) грошові кошти в сумі 2 000 000, 00 грн шляхом зарахування їх на рахунок трьома траншами: 16.01.2020 позичальником було отримано 811 000, 00 грн, 17.01.2020 - було отримано 939 000, 00 грн, 22.01.2020 - було отримано 250 000, 00 грн, означене підтверджується банківською випискою від 21.04.2021.

Згідно статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частини 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

В п. 1.2. кредитного договору сторони погодили, що кредитні кошти надаються зі сплатою процентів за користування ними в розмірі 22% річних, з фіксованою процентною ставкою.

Умовами кредитного договору, зокрема, п. 8.1. встановлено, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту та/або процентів та/або комісії, Банк має право застосувати до позичальника пеню, а позичальник зобов`язаний сплатити її Банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів та/або комісії) з розрахунку методом "факт/факт". Пеня розраховується за кожний календарний день порушення, включаючи день сплати заборгованості.

Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 ЦК України).

Як визначено статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, факт порушення зобов`язання з боку позичальника шляхом ухилення від здійснення сплати грошових коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками за користування та пені за порушення строків оплати підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не спростовані відповідачем.

Із матеріалів справи вбачається, що у ТОВ "Мастер Преміум Газ" внаслідок неналежного виконання ним зобов`язань за кредитним договором утворилась сума заборгованості, яка не день розгляду справи не є погашеною, а зобов`язання за кредитним договором не є припиненими.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В пункті 2.2. договору іпотеки сторони дійшли згоди, що у разі порушення боржником зобов`язань за основним договором, та/або іпотекодавцем обов`язків за цим договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Згідно п. 5.5. договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється в будь-який із наведених в даному договорі способів, зокрема, й на підставі рішення суду з наступною реалізацією предмета іпотеки, залежно від способу, зазначеного в рішенні суду, або шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Приписами ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосібзадоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

За змістом приписів частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателясторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.

Отже, слід виходити із того, що Банк, у зв`язку із порушенням позивальником договору основного зобов`язання, має право вимагати від іпотекодавця сплати заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У той же час, слід враховувати, що право звернути стягнення на предмет іпотеки виникло у позивача безпосередньо на підставі договору іпотеки, вказане право має альтернативну природу, оскільки, договором передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду з наступною реалізацією предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України.

У свою чергу положеннями статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Альянс-Укрексперт", сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 648/19 від 16.08.2019, проведено незалежну оцінку вартості предмета іпотеки.

Станом на дату складання звіту 20.03.2021, згідно висновку про вартість майна - нежитлового приміщення першого поверху у торгівельно-житловому комплексі, загальною площею 101,0 (сто один) кв.м., що знаходиться за адресою: Київ, проспект Григоренка Петра, будинок 23, його ринкова вартість становить 2 888 000, 00 грн, дата оцінки 15.03.2021.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, враховуючи наведені правові норми та встановлені в ході розгляду даної справи судом обставин та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги АТ "Юнекс Банк" є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Юнекс Банк" - задовольнити.

2. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер Преміум Газ" (01014, місто Київ, вул. Миколи Соловцова, буд. 2, кв. 17; ідентифікаційний код 40832472) перед Акціонерним товариством "Юнекс Банк" (03040, місто Київ, вул. Васильківська, будинок 14; ідентифікаційний код: 20023569) за кредитним договором № 44.10.0120.ЮО_К від 16.01.2020, розмір якої станом на 21.04.2021 становить - 2 345 743 (два мільйони триста сорок п`ять тисяч сімсот сорок три) грн 49 коп. (з яких: 1 999 966, 93 грн - заборгованість по поверненню кредитних коштів, 243 199, 84 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 102 576, 72 грн - пеня за простроченим кредитом та процентами) звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 44.10.0120.ЮО_З 1 від 16.01.2020 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 56, що належить Товариству зобмеженою відповідальністю "Лавс" (01014, м. Київ, вул. Миколи Соловцова, буд. 2, кв. 17; ідентифікаційний код 43352246), а саме, на нежитлове приміщення першого поверху у торгівельно-житловому комплексі, загальною площею 101, 0 (сто один) кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Григоренка Петра, будинок 23 шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах із визначенням вартості майна в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

3. Стягнути з Товариства зобмеженою відповідальністю "Лавс" (01014, м. Київ, вул. Миколи Соловцова, буд. 2, кв. 17; ідентифікаційний код 43352246) на користь Акціонерного товариства "Юнекс Банк" (03040, місто Київ, вул. Васильківська, будинок 14; ідентифікаційний код: 20023569) витрати по сплаті судового збору в розмірі 43 320 (сорок три тисячі триста двадцять) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 11.11.2021

Суддя Д.О. Баранов