РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021Справа № 910/10159/21

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва

про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 70710324,54 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Литвин П.В.,

від відповідача: Шевчук А.В.

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем було укладено договір постачання природного газу № 1013/1920-ЕЕ-41 від 26 вересня 2019 р., додаткові угоди до цього договору, згідно з умовами яких він протягом жовтня 2019-вересня 2020 років передав відповідачу природний газ загальною вартістю ,74 грн.

Всупереч умов договору відповідач прострочив оплату одержаного природного газу.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь борг з урахуванням збитків внаслідок інфляції за час прострочення 24299129,12 грн., три проценти річних з простроченої суми 24556939,73 грн., пеню 21854255,69 грн., а також понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Вказував, що зважаючи на особливості здійснення господарської діяльності у сфері постачання та реалізації енергоносіїв та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що здійснюють господарську діяльність в енергетичній галузі Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" не може самостійно впливати на своєчасність розрахунків за природний газ та послуги з його розподілу, оскільки оплата послуг за договором безпосередньо залежить від рівня оплати природного газу споживачами-фізичними особами.

Також посилався на безпідставність заявлених вимог в частині стягнення пені, оскільки відповідача як виробника теплової енергії на підставі п. 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (№ 553-ІХ від 13 квітня 2020 р.) звільнено від нарахування пені та штрафних санкцій на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

У процесі розгляду справи відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Вказував, що 29 серпня 2021 р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" № 1639-ІХ від 14 липня 2021 р., яким внесено зміни, зокрема, до ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостальних та енергогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 3 листопада 2016 р. Зазанчав, що оскільки сума основного боргу за період постачання газу жовтня 2019-вересня 2020 років погашена ним до 1 червня 20201 р., то керуючись положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України № 1730-VIII нараховані позивачем неустойка та суми за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Враховуючи наявний між сторонами спір про право цивільне (відповідальність за невиконання зобов`язання), у т ч. щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", то підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2019 р. між сторонами у справі укладено договір постачання природного газу № 1013/1920-ЕЕ-41, протягом жовтня 2019-серпня 2020 років додаткові угоди до цього договору, згідно з умовами яких позивач зобов`язався передати відповідачу протягом жовтня 2019-серпня 2020 р. природний газ в обсязі визначеному договором та угодами, виключно для виробництва електричної енергії, а останній - прийняти та оплатити його вартість на умовах договору.

Ціна природного газу визначена розділом 4 договору.

Відповідно до умов п.п. 5.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Строк дії договору відповідно до умов п. 11.1. договору в редакції додаткової угоди № 15 від 30 квітня 2020 р. встановлений з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 вересня 2020 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищезгаданого договору, додатковими угодами до нього.

Поясненнями представників сторін, актами передачі-приймання природного газу від 31 жовтня 2019 р., від 30 листопада 2091 р., від 31 грудня 2019 р., від 31 грудня 2019 р., від 31 січня 2020 р., від 29 лютого 2020 р., від 31 березня 2020 р., від 30 квітня 2020 р., від 31 травня 2020 р., від 30 червня 2020 р., від 31 липня 2020 р., від 31 серпня 2020 р., від 30 вересня 2020 р., банківськими виписками з рахунку позивача за 27 грудня 2019 р., 31 січня 2020 р., 28 лютого 2020 р., 31 березня 2020 р., 30 квітня 2020 р., 29 травня 2020 р., 30 червня 2020 р., 31 липня 2020 р., 31 серпня 2020 р., 30 вересня 2020 р., 30 жовтня 2020 р., 30 листопада 2020 р., 28 грудня 2020 р., 25 червня 2020 р. стверджується факт передачі позивачем відповідачу протягом жовтня 2019-вересня 2020 років природного газу загальною вартістю ,74 грн., а також повної оплати відповідачем вартості одержаного газу у повному розмірі до 1 червня 2021 р. з порушенням встановлених договором строків.

Заявлені позивачем вимоги стосуються стягнення з відповідача відповідно до вимог ст. 625 ЦК, ст.ст. 230, 231 ГК України 24299129,12 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 24556939,73 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 21854255,69 грн. пені нарахованих на заборгованість за природний газ, одержаний відповідачем протягом жовтня 2019-вересня 2020 років.

Спірні відносини виникли між сторонами як підприємствами паливно-енергетичного комплексу України, які врегульовані відповідними нормами чинного законодавства.

Згідно ч.ч. 3, 6 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.ч. 1, 4 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

29 серпня 2021 р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" № 1639-ІХ від 14 липня 2021 р., яким внесено зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостальних та енергогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (№ 1730-VIII від 3 листопада 2016 р.)

Згідно зі статею 2 Закону № 1730-VIII його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Водночас ч. 1 ст. 7 цього Закону врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Передбачено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Отже, на підставі вищевказаного Закону відповідач звільнений від виконання обов`язку по сплаті на користь позивача неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 р.

Як вбачається з пояснень сторін, поданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача по оплаті одержаного газу погашена у повному розмірі до 1 червня 2021 р. Тому підстави для стягнення з нього заявлених у позові сум відсутні.

За таких обставин позов відповідно до вимог ст. 15, 16 ЦК України задоволенню не підлягає.

Понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача, з вини якого у справі виник спір до часу набрання чинності законом про звідьнення відповідача від обов`язку по сплаті на користь позивача неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, код 40538421) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 794500 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 10 листопада 2021 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар