Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. м. Житомир Справа № 906/721/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Руденко М.В., адвокат, довіреність №6796 від 09.06.2021

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Київ) в особі Житомирської філії АТ "Укртелеком" (м. Житомир)

до Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області

про стягнення 57 320,31 грн

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження у справі №906/721/21 від 01.07.2021 справу за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Київ) в особі Житомирської філії АТ "Укртелеком" (м. Житомир) до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення 57320,31грн заборгованості за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям осіб за правилами загального позовного провадження, перше засідання з розгляду справи по суті призначено на 17.08.2021 о 10:00.

Відповідно до ухвали суду від 17.08.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів до 02.10.2021, відкладено підготовче засідання на 23.09.2021 о 10:00, змінено найменування Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації () на Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (). Крім того, суд зобов`язав сторін провести звіряння розрахунків заборгованості за надані телекомунікаційні послуги пільговім категоріям осіб за період з 01.01.2020 року по 01.12.2020 року та надіслати суду відповідну процесуальну заяву за наслідками її проведення до 16.09.2021.

Відповідно до ухвали суду від 23.09.2021 закрито підготовче засідання та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 07.10.2021 о 12:00.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 07.10.2021 продовжено строк розгляду справи по суті на 30 календарних днів по 23.11.2021 включно та відкладено розгляд справи по суті на 02.11.2021 о 11:00.

В судовому засіданні 02.11.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Акціонерне товариство "Укртелеком" (м. Київ) в особі Житомирської філії АТ "Укртелеком" (м. Житомир) (надалі - Укртелеком) звернувся до Господарського суду з позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (м. Житомир) (надалі за текстом - Управління) про стягнення на його користь 57 320, 31 грн відшкодування заборгованості за надані телекомунікаційні послуги пільговим категорія осіб.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на невідшкодування відповідачем вартості телекомунікаційних послуг за період січня по грудень 2020 року в частині населення Житомирського району, які включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб та мають право на пільги і підпадають під дію Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" (п. 19 ст. 12); "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (п. 11 ст. 20); "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (п. 6 ст. 6); "Про жертви нацистських переслідувань" (п. 18 ст. 6-1); "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (ч. 2 п. 5 ст. 12); "Про охорону дитинства" (п. 4 ч. 3 ст. 13).

В якості правових підстав позову позивач посилається на п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, ст. 11, 509, 633 ЦК України, ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації".

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечує в повному обсязі, підтверджує факт надання у період з січня по грудень 2020 року позивачем послуг зв`язку на пільгових умовах населенню Житомирського району, які включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру та мають право на пільги. Доводить, що з власної ініціативи з метою підтвердження розміру наданих послуг на пільгових умовах та суми заборгованості року складав акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою №3-пільга та направляв для підписання позивачу. В Управлінні наявні підписані обома сторонами акти звіряння розрахунків станом на 01 січня 2020, 01 березня 2020, 01 квітня 2020 та 01 травня 2020. Згідно акту звіряння розрахунків станом на 01 березня 2020 заборгованості на початок звітного року станом на 01.01.2020 немає. Позивачем надані акти станом на 01 січня 2020 року, відповідно заборгованість наявна і становить 51 635, 29 грн, відповідно до підписаних обома сторона актів звіряння заборгованості також немає станом на 1 квітня та 1 травня 2020. Зазначає, що відповідачем надсилалися акти звіряння станом на 01 червня 2020, 01 липня 2020, 01 серпня 2020, 01 вересня 2020, 01 жовтня 2020, 01 листопада 2020, 01 грудня 2020, 01 січня 2021 на адресу позивача (м. Вінниця, згідно листа від 05.05.2020 №82і250/58-527-002), але підписаних актів з обох сторін досі не було надіслано на адресу Управління. Оригінали підписаних вищезазначених актів наявні у позивача, оскільки в Управлінні лише акти, які не підписані сторонами. Доводить, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та у зв`язку з розмежуванням бюджетів, фінансування інших пільг окремим категоріям громадян, які мешкають на території об`єднаних територіальних громад, здійснюють об`єднані громади за рахунок коштів місцевого бюджету. У зв`язку з цим списки громадян, які мають право на пільги на послуги зв`язку, для відшкодування витрат за надані послуги необхідно направити на об`єднані територіальні громади. Вказує, що пільги, зокрема і на послуги зв`язку, визначені Законами України та є гарантованими державою, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" субвенцію державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку та інших передбачених законодавством пільг на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян не передбачено.

Позивач у відповіді на відзив, іменованим як заперечення, заперечує доводи відповідача, вважає їх необґрунтованими. Доводить, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів, рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення. Фінансові органи районних райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міжреспубліканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крім, областях, м. Києві та Севастополі (п. 6). Пунктом 8 Порядку передбачено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників кошти, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Наголошує, що боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільговій основі виник з квітня 2020 по грудень 2020.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив вважає доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, не обґрунтованими та доводить, що позивач, посилається на норми ст. 102 Бюджетного кодексу України, однак відповідно до п. 40 Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" №293-ІХ від 14.11.2019 статтю 102 зазначеного кодексу було виключено. Саме тому, застосовуючи зазначену статтю не можливо до відносин, які виникли вже після січня 2020. Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, на який посилається позивач у абз. 3,6,11 його заперечень, втратив чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1101. Доводить, що процедурою відшкодування за надані телекомунікаційні послуги, є перерахунок коштів від об`єднаних територіальних громад на рахунок Управління, з рахунку управління на рахунок позивача. Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, втратив чинність на підставі постанови від 08.11.2017 №951, натомість позивач посилається на нього у абз. 6 та 7 заперечення. Звертає увагу на те, що у позовній заяві борг за надані послуги виник за період січня 2020 по грудень 2020, тоді як у запереченні вказує на період з квітня 2020 по грудень 2020.

16.08.2021 позивач подав суду заяву про зміну найменування відповідача, згідно якої просив суд замінити назву відповідача з Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області () на Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області ().

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Частиною 1, 2 статті 3 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.03р за №1280-ІV передбачено, що сфера телекомунікацій є складовою частиною галузі зв`язку України. Телекомунікації є невід`ємною частиною виробничої та соціальної інфраструктури України і призначені для задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, органів державної влади в телекомунікаційних послугах.

Згідно статті 6 вказаного Закону визначено принципи діяльності у сфері телекомунікацій, основним принципами діяльності у сфері телекомунікацій є, зокрема доступ споживачів до загальнодоступних телекомунікаційних послуг, які необхідні їм для задоволення власних потреб, участі в політичному, економічному та громадському житті.

Закон України від 18.09.2019 №102-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню" набрав чинності 25.12.2019 та яким внесено зміни, зокрема, до Закону України "Про телекомунікації" та припинено ліцензування діяльності у сфері телекомунікацій. Отже з 25.12.2019, у відповідності до вимог Закону, право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій суб`єкт господарювання набуває шляхом подання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій.

Акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором зв`язку з надання телекомунікаційних послуг та включено до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій за №81 (назва виду телекомунікаційної послуги: надання послуг технічного обслуговування і експлуатації телекомунікаційних мереж).

Житомирська філія Акціонерного товариства "Укртелеком" є відокремленим підрозділом АТ "Укртелеком" та є оператором з надання телекомунікаційних послуг споживачам.

У період з 01.01.2020 по 31.12.2020 позивачем надавалися послуги зв`язку споживачам, які згідно з нормами чинного законодавства належать до пільгових категорій громадян Житомирського району Житомирської області та включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" вартість яких у загальній сумі склала 57 320,31грн, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг.

За даними позивача, у період з 01.01.2020 по 31.12.2020 пільговим категоріям населення Житомирського району надано послуги зв`язку на загальну суму 57 320, 31грн, про що повідомлено відповідача відповідною інформацією за формою "2-пільга", за які останній здійснював розрахунок не належним чином.

Сторонами спору не здійснено звірку розрахунку заборгованості за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям осіб за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 на вимогу ухвали суду від 17.08.2021.

Позивач вважає обґрунтованою до стягнення заборгованість за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям осіб в розмірі 57 320, 31 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із наданням операторами телекомунікацій споживачам, які мають установлені законодавством пільги, телекомунікаційних послуг з урахуванням цих пільг, а також із відшкодуванням витрат на надання таких послуг, регулювання яких здійснюється Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" та постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 "Про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги".

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11 квітня 2012 року (далі - Правила), споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Законом України "Про телекомунікації" та Правилами не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

За змістом пунктів 1, 6 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" передбачено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

У частинах 6, 7 ст. 48 Бюджетного кодексу України (надалі за текстом - БК України) передбачено, що бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Статтею 82 БК України визначено видатки бюджетів, які поділяються на:

1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню;

2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності;

3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

При цьому, видатки, визначені пунктом 1 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України (ч. 1, 2 ст. 83 БК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 БК України зазначено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) забезпечують здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу.

Порядок здійснення реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів визначається Міністерством фінансів України.

Пунктом 20-4 ч. 1 ст. 91 БК України визначено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки, зокрема, на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Норми законів, які передбачають соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлені, зокрема, Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 року № 535 "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга" та Інструкції про порядок її заповнення", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 року за №1172/14439 було затверджено форму для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга", за якою підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або ТХТ-формату.

Суд констатує, що зазначений Наказ №535 від 04.10.2007 та Інструкція від 12.10.2007 за №1172/14439 втратили чинність на підставі Наказу Мінсоцполітики від 02.07.2020 №452.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надсилав відповідачу розрахунки видатків на відшкодуванням витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку за формою "2-пільга".

Згідно п. 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 вказано, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, серед іншого, організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей.

Держава, як специфічний суб`єкт правовідносин, здійснює свої обов`язки в відносинах з особою в певній сфері суспільних відносин через свої органи. Враховуючи, що в спірних правовідносинах державу представляють органи, які уповноважені на реалізацію державної політики в сфері соціального захисту населення, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави. Отже, в справах щодо виплати компенсації вартості телекомунікаційних послуг, предметом спору є акти (діяльність, бездіяльність) суто тих суб`єктів, які були відповідальні за здійснення розрахунків з організаціями надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян.

Кабінетом Міністрів України №373 від 17 квітня 2019 року прийнято постанову "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг", придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі та внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29 січня 2003 року "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", якою, зокрема пункти 10-12 зазначеного Положення виключено.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" від 04 березня 2002 року №256 визначався відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг. Однак постанова КМУ № 256 втратила чинність з 01 січня 2020 року. Таким чином, держава відмовилась від механізму компенсації пільг підприємству, яке надає послуги зв`язку за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином відсутність або недоліки чітко виписаного механізму врегулювання державою правовідносин, що склались між сторонами у справі щодо процедури відшкодування відповідачем вартісних обсягів пільг громадянам за наданими суб`єктом господарювання послуг зв`язку, передбаченого низкою законодавчих актів, не є перешкодою для вирішення даного спору.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України, статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 р. № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 р. № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 р. № 20 рп/2004, від 09 липня 2007 р. № 6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 9 липня 2007 р. № 6-рп/2007, Конституційний Суд України вказав, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Позивач, у свою чергу, є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності якого, як учасника господарських відносин, є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку, як це передбачено частиною 2 статті 3 ГК України.

Зокрема, в Рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2.).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

До того ж, у силу частини 6 статті 48 БК України, зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державної казначейської служби України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 БК України.

Тобто, право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що видатків на ці потреби для відповідача не було передбачено у місцевих бюджетах або які не були своєчасно перераховані останньому на його рахунок. Чинне законодавство визначає, що фінансові зобов`язання держави мають первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №911/1924/18.

За таких обставин, Управління відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли безпосередньо із Закону і така відповідальність не може ставитись у залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань розпорядників місцевих бюджетів. Окрім того, відповідач не довів, що вживав відповідні заходи щодо отримання таких асигнувань , в тому числі, шляхом звернення до органів місцевого самоврядування з проектом договору щодо порядку фінансування позивачу наданих пільг в оплаті телекомунікаційних послуг пільговій категорії населення.

До того ж, в ч.3 ст.19 Бюджетного кодексу України визначено, що учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов`язками з управління бюджетними коштами).

Інші юридичні та фізичні особи згідно чинного законодавства не можуть бути суб`єктами бюджетних відносин і не є учасниками бюджетного процесу, оскільки не наділені бюджетними повноваженнями в розумінні Бюджетного кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що станом на 01.01.2020 року відповідач мав заборгованість за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії населення перед позивачем на суму 51635,29грн, протягом січня-грудня 2020 року позивачем надавалися зазначені послуги за які відповідач сплачував не належним чином, залишок заборгованості за вказані послуги складає 57 320, 31 грн.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України позивач довів обґрунтованість позовних вимог. Відповідач останні не спростував відповідно.

Щодо розподілу судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації (вул. Бориса Тена, 16, м. Житомир, ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, ід. код 21560766) в особі Житомирської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (10014, м. Житомир, вул. Київська, 20, ід. код 01184114): 57320,31 грн відшкодування вартості телекомунікаційних послуг пільговій категорії населення; 2270,00грн судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Заначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.11.21

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2- позивачу (рек. з повідомл) та на ел. пошту: ,

3- відповідачу (рек. з повідомл) та на ел. пошту: