ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р. м. Житомир Справа № 906/888/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Трохимчук І.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дочірнього підприємства "Олевський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волд Вуд"

про стягнення 38 710,60грн

Дочірнє підприємство "Олевський лісгосп АПК" "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волд Вуд" про стягнення 38 710,60грн, з яких: 32 170,56грн заборгованості за отриманий товар, 2 279, 89грн пені, 3 256,54грн інфляційних втрат, 1 003,61грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу необробленої деревини №5/ІІ квартал - основний/2020р від 24.03.2020.

В якості правових підстав позову позивач зазначає, зокрема, ст.11, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.173, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 18.08.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті.

31.08.2021 до суду від Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області надійшли податкові декларації з податку на додану вартість разом з додатком 5 Товариства з обмеженою відповідальністю "Волд Вуд" за квітень-червень 2020 року.

Представник позивача в судове засідання 01.11.2021 не з`явився. У матеріалах справи міститься клопотання повноважного представника про розгляд справи за його відсутності від 08.09.2021 (а.с.132). Крім того, до суду засобами електронного зв`язку позивачем направлено довідку про стан заборгованості відповідача, а також розрахунки сум 3% річних та інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове засідання 01.11.2021 також не з`явився.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №27649369 від 17.08.2021 адреса місцезнаходження відповідача не змінилася, відомості про припинення юридичної особи відсутні (а.с. 98-99).

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно п.10 ч.2 ст.9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.

Як визначено ч. 1 ст. 10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною (в даному випадку, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі №906/888/21 та призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач у строк, встановлений ст.165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позов не подав. Поряд з цим, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 між Дочірнім підприємством "Олевський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волд Вуд" (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №5 /ІІ квартал - основний/ 2020р (далі - Договір) (а.с. 19-24).

Відповідно до п.1.1 Договору за результатами проведення електронно-голосових біржових торгів з продажу необробленої деревини заготівлі ІІ кварталу 2020 року, який відбувся, 20 березня 2020 р., продавець передає у власність на умовах франко-проміжний склад продавця необроблену деревину (надалі - товар) за номерами лотів відповідно до п.3.1 цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Згідно п.4.1 Договору поставка товару по даному договору здійснюється згідно графіку поставок, який є невід`ємною частиною цього договору та підписується самостійно між покупцем і продавцем без обов`язку окремої реєстрації на ТБ "Житомирські торги", на умовах франко-проміжний склад продавця. У випадку не підписання сторонами графіку поставок, товар поставляється рівним частинами.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що до комплекту товаросупровідних документів входять: товарно-транспортна накладна; податкова накладна в електронному вигляді, зареєстрована в ЄРПН, згідно чинного законодавства України; рахунок-фактура; специфікація.

Продавець зобов`язаний провести електронну реєстрацію податкових накладних в терміни, визначені законодавством України (п.4.4 Договору).

Відповідно до 5.3 Договору датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто, датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної.

За умовами п.6.1 Договору платіж (передоплата 100% кожної окремої партії товару) здійснюється у безготівковій формі (у національній валюті України - гривня), шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий (або поточний) рахунок продавця з урахуванням сплаченого гарантійного внеску, протягом 5-ти (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури, або, за згодою сторін, на умовах після оплати, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати поставки товару на склад покупця.

Відповідно до п.12.2, 12.3 Договору останній діє з 01.04.2020 по 30.06.2020. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення під час його дії.

На виконання умов договору купівлі-продажу необробленої деревини №5 /ІІ квартал - основний/ 2020р від 24.03.2020 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 197 363,56грн, що підтверджується електронними товарно-транспортними накладними:

№250636, №250637, №720280, №720281 від 17.04.2020 (на загальну суму 31 994,01грн);

№030579, №030580 від 30.04.2020 (на загальну суму 34 274,56грн);

№210628, від 21.05.2020 (на суму 33 375,52грн);

№250862, №720441 від 22.05.2020 (на загальну суму 34 626,60грн);

№240432, №420433 від 30.05.2020 (на загальну суму 33 559,21грн);

№820113, №730581, №240456 від 14.06.2020 (на загальну суму 29 533,66грн) (а.с. 26-45).

Факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 197 363,56грн також підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними (а.с. 53-84).

Відповідач, у свою чергу свої зобов`язання з оплати поставленого товару виконав частково, в розмірі 165 193,00грн, про що свідчать копії платіжних доручень:

№111 від 30.03.2020 (на суму 5 193,00грн);

№53 від 17.04.2020 (на суму 30 000,00грн);

№66 від 30.04.2020 (на суму 20 000,00грн);

№70 від 08.05.2020 (на суму 30 000,00грн);

№ 92 від 28.05.2020 (на суму 30 000,00грн);

№137 від 08.07.2020 (на суму 50 000,00грн) (а.с. 85-90).

Таким чином, у відповідача перед позивачем станом на день його звернення до суду з відповідним позовом існувала заборгованість у сумі 32 170,56грн (197 363,56грн - 165 193,00грн).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач довів суду факт невиконання в повному обсязі з боку відповідача своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу необробленої деревини №5 /ІІ квартал - основний/ 2020р від 24.03.2020, а саме: не здійснення останнім оплати за переданий товар, а наявність боргу в сумі 32 170,56грн підтверджується наявними у справі доказами. Відповідач станом на день розгляду справи докази оплати боргу суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

Таким чином, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Олевський лісгосп АПК" "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волд Вуд" про стягнення 32 170,56грн заборгованості за отриманий товар обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 2 279, 89грн пені за період 23.07.2020-23.02.2021.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов`язання з оплати вартості поставленого товару з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.3 договору купівлі-продажу необробленої деревини №5 /ІІ квартал - основний/ 2020р від 24.03.2020 визначено, що за прострочення оплати за товар на умовах даного договору покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок суми пені, доданий до позовної заяви, (а.с. 12-13), суд, з врахуванням положень ч.6 ст.232 ГК України, встановив, що позивачем невірно визначено тривалість періоду нарахування пені, а саме - сім місяців, замість шести. Тому, вважає за доцільне, за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга:Закон", здійснити перерахунок розміру пені, відповідно до якого сума пені за період 23.07.2020-23.01.2021 складає 1 951,99грн.

З огляду на викладене, розмір пені, який підлягає до стягнення, становить 1 951,99грн. У частині вимог щодо стягнення 327,90грн (2 279,89грн - 1 951,99грн) пені суд відмовляє в позові за безпідставністю.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 256,54грн інфляційних втрат за період серпень 2020 року - червень 2020 року та 1 003,61грн 3% річних за період 23.07.2020-06.08.2021.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №4 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" (з відповідними змінами), інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши подані позивачем розрахунки розміру 3% річних за період 23.07.2020-06.08.2021, інфляційних втрат за період серпень 2020 року - червень 2020 року (а.с. 138-139), суд вважає їх правильними та обґрунтованими. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 256,54грн інфляційних втрат та 1 003,61грн 3% річних підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Олевський лісгосп АПК" "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волд Вуд" про стягнення 32 170,56грн заборгованості за отриманий товар, 1 951,99грн пені, 3 256,54грн інфляційних втрат, 1 003,61грн 3% річних обґрунтовані та підлягають задоволенню. У частині вимог щодо стягнення 327,90грн пені суд відмовляє в позові.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується витрат на надання правової допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено наступні документи: копію ордеру серія АІ №1023453 від 06.08.2021 (а.с. 92), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №5997/10 від 24.03.2017 (а.с. 93) та орієнтовний розрахунок суми судових витрат (а.с. 91).

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дія Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. За таких обставин судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Проте, позивачем на підтвердження доказів понесених ним витрат не надано суду акти приймання-передачі наданих послуг, видаткових касових ордерів або платіжних доручень чи інших платіжних документів про оплату позивачем коштів адвокату Григор`єву Р.І.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки, доказами у справі не підтверджено факт витрат позивача (відсутні квитанції, платіжні доручення тощо) на оплату правової допомоги, пов`язаної із розглядом цієї справи, натомість подано лише о р і є н т о в н и й розрахунок суми судових витрат (а.с. 91) (в якому, зокрема, зазначено одне судове засідання, в котрому адвокат Григор`єв Р.І. участі не брав) без визначення кінцевого конкретного розміру витрат на професійну правничу допомогу, відсутні підстави для покладення таких витрат на відповідача згідно зі ст.129 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи те, що витрати позивача мають бути підтверджені платіжними документами про оплату таких послуг, які суду не подані, як не надано й акти приймання-передачі виконаних робіт, у суду відсутні підстави включати до судових витрат по справі витрати позивача на послуги адвоката як такі, що не підтверджені належними фінансовими документами.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волд Вуд" (10004, м. Житомир, вул. Героїв Десантників, буд. 1, кв. 54; ідентифікаційний код 43541950) на користь Дочірнього підприємства "Олевський лісгосп АПК" "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради (11002, Житомирська область, м. Олевськ, вул. Олевської Республіки, буд. 114; ідентифікаційний код 05418483):

- 32 170,56грн заборгованості за отриманий товар;

- 1 951,99грн пені;

- 3 256,54грн інфляційних втрат;

- 1 003,61грн 3% річних;

- 2 250,77грн судових витрат.

3. У частині вимог щодо стягнення 327,90грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.11.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (11002, Житомирська область, м. Олевськ, вул. Олевської Республіки, буд.114) (рек.)

та на електронну пошту представника: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу (АДРЕСА_1) (рек. з пов.)

та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2