ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/2342/21

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Царенко Світлани Степанівни,

м. Біла Церква

до Гуманітарного відділу виконавчого комітету Узинської міської ради,

м. Узин, Білоцерківський район, Київська область

про стягнення 142 400,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Царенко Світлана Степанівна (надалі-позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Гуманітарного відділу виконавчого комітету Узинської міської ради (надалі-відповідач) про стягнення 142 400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором № 340 від 03.12.2020.

Разом з цим, звертаючись до господарського суду із позовною заявою, позивач просив суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.09.2021 відкрито провадження у справі № 911/2342/21, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено відповідачу строк для подання заяв із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи в господарському суді за його участю, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення щодо ухвали суду від 06.09.2021.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для ухвалення рішення.

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 між Гуманітарним відділом виконавчого комітету Узинської міської ради (споживач) та Фізичною особою-підприємцем Царенко Світланою Степанівною (постачальник) був укладений Договір № 340, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник взяв на себе зобов`язання постачати споживачеві, а саме: ЗДО «Ведмежатко» м. Узин, вул. Київська, 13 пару, гарячу воду та пов`язану продукцію (теплову енергію (далі - теплова енергія)) для опалення в потрібних йому обсягах, у відповідності з умовами договору, а споживач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі проводити оплату за отриману теплову енергію відповідно до показників приладу обліку (лічильника) за встановленою ціною в терміни, передбачені даним договором.

Ціна договору становить 170 000,00 грн. без ПДВ. Вартість 1 Гкал становить 1 600,00 грн. без ПДВ (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору обумовлено, що плата за надані послуги справляється за показниками засобу обліку теплової енергії (лічильника) згідно з пунктами 10-13 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила надання послуг).

Відповідно до п. 5.3 договору споживач, щомісячно з 26 по 31 число направляє свого представника до постачальника для підписання акту здачі-приймання наданих послуг про фактичне споживання теплової енергії за розрахунковий місяць за показниками приладу обліку теплової енергії.

Розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі відповідно до встановленої ціни (п. 5.5 договору).

За умовами п. 5.6 договору оплата послуг здійснюється споживачем на підставі виставлених постачальником актах здачі-приймання наданих послуг з постачання теплової енергії та в розмірі суми, вказаної в цих актах. Акти здачі-приймання наданих послуг з постачання теплової енергії підписуються двома сторонами (постачальником та споживачем).

Згідно з п. 5.8 договору розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з постачання теплової енергії є календарний місяць. Оплата за поставлену теплову енергію протягом місяця вноситься споживачем на рахунок або в касу постачальника не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 і вважається пролонгованим на кожний наступний термін, а саме на таку саму кількість днів, що і даний договір, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або перегляд його умов (п. 9.1 договору).

Актом звірки показників приладів обліку теплової енергії (лічильника) від 31.12.2020 сторони зафіксували, що постачальник на виконання умов договору поставив споживачеві теплову енергію для опалення ЗДО «Ведмежатко» м. Узин, вул. Київська, 13, а споживач отримав та використав поставлену теплову енергію в обсязі 89 Гкал.

В рамках виконання договору між сторонами 31.12.2020 складено та підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 095, відповідно до якого загальна кількість та вартість спожитої енергії за грудень 2020 року становить 89 Гкал на суму 142 400 грн. без ПДВ.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов`язання з оплати вартості теплової енергії в сумі 142 400,00 грн. належним чином та у строк, встановлений договором не виконав, що слугувало підставою пред`явлення відповідного позову.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з такого.

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення статей 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про своєчасну та повну оплату за отриману у 2020 році теплову енергію, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка становить 142 400,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення оплати або відсутності обов`язку щодо оплати спожитої теплової енергії. За таких обставин, оскільки відповідач не здійснив повний розрахунок, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 142 400,00 грн. заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Гуманітарного відділу виконавчого комітету Узинської міської ради (09161, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин, вул. Незалежності, буд. 16/1, ) на користь Фізичної особи-підприємця Царенко Світлани Степанівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 142 400 (сто сорок дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. заборгованості та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 05.11.2021.

Суддя О.О. Христенко