ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/745/21

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач", вул.В.Великого, 60, кімната 4 м.Кременчук Полтавської області,

до: Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул.Собранецька, 39 м.Ужгород,

про стягнення 169 419,78 грн

секретар судового засідання Штундер Д.Л.

за участю представників сторін: не викликались,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" звернулось до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 від 30.07.2018 у розмірі 169 419,78 грн, з яких 50 881,78 грн - сума основного боргу, 37 122,55 грн- 3 % річних, 81 415,45 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду від 16.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

28.09.2021 через відділ діловодства та забезпечення судового процесу Господарського суду Закарпатської області від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить долучити до матеріалів справи копію платіжного доручення №830 від 23.09.2021 про сплату суми основного боргу у розмірі 50 881,78 грн.

06.10.2021 від Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до суду надійшов відзив на позовну заяву з доказами надсилання його позивачеві 04.10.2021.

27.10.2021 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (Вх.№02.3.1-02/7707/21 від 27.10.2021).

І. Виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 30 липня 2018 року між ним та Дочірнім підприємством "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів ( з доставкою) №53/3 (далі - Договір), згідно умов якого Постачальник зобов`язався, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити мазут топковий М-100.

На виконання зазначених умов Договору, позивач згідно письмової заявки доставив мазут топковий М-100 на адресу філії «Ужгородська ДЕД» 1 автоцистерну та на адресу філії «Хустська ДЕД» 1 автоцистерну, що підтверджується відповідними документами.

В подальшому 23.10.2018 ТОВ «Шляхбудпостач» здійснило відвантаження ще однієї автоцистерни (25т) мазуту топкового М-100 на адресу філії «Ужгородська ДЕД» згідно письмової заявки ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» №09/530 від 18.10.2018.

Факт підписання відповідачем видаткових накладних № 10 від 02.08.2018, №11 від 06.08.2018 та №27 від 23.10.2018 свідчить про виконання ТОВ «Шляхбудпостач» умов договору, в тому числі з передачі товару та документів, визначених п.4.2 договору купівлі-продажу (поставки) товарів ( з доставкою) №53/3.

В свою чергу відповідач за поставлений товар розрахувався частково та з порушенням визначених договором термінів оплати, в результаті чого розмір основного боргу ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» перед ТОВ «Шляхбудпостач» станом на дату подання позову становить 50 881,78 грн.

Крім стягнення суми основного боргу у розмірі 50 881,78 грн, позивач просить також стягнути з відповідача 37 122,55 грн річних та 81 415,45 грн інфляційних втрат.

II. Виклад позиції відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що ним не заперечується наявність договірних відносин з позивачем та той факт, що внаслідок існування об`єктивних обставин ним не було здійснено оплату за поставлені товари в повному обсязі та у строки, визначені договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3. Однак ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» сплачено суму основного боргу у розмірі 50 881,78 грн, що підтверджується платіжним дорученням №830 від 23.09.2021, у зв`язку з чим відповідач просить закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Щодо розрахунку витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 39000 грн, на думку відповідача, такі є надмірними та неспівмірними з об`ємом наданих послуг, оскільки дана справа є нескладною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами справи, ціна позову є незначною.

III. Мотивувальна частина рішення.

Судом встановлено, що 30.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" та Дочірнім підприємством "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари: мазут топковий М-100.

Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього Договору становить 100 тон. Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором визначається відповідно до заявок Покупця, оформлених згідно вимог цього Договору (п. 1.2. Договору).

Згідно з п.3.2. Договору, загальна вартість товару за цим Договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього Договору.

Сторони погодили, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2. Договору, проте у будь-якому випадку після отримання Покупцем повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки (п. п. 4.1, 4.2. Договору).

Згідно з п.4.3 Договору, сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий товар на протязі 30-60 днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. цього Договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених Договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п. 7.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018. (п.11.1 Договору).

Згідно з п.11.3 Договору закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Згідно з письмової заявки Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" останнє просить згідно договору поставки відвантажити дві автоцистерни (50т) мазуту топкового М-100 на адресу філії «Ужгородська ДЕД» 1 автоцистерну та на адресу філії «Хустська ДЕД» 1 автоцистерну.

Як вбачається із Додаткової угоди №1 до Договору поставки №53/3 від 30 липня 2018 року, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" та Дочірнім підприємством "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", сторони уклали дану специфікацію на поставку нафтопродуктів, а саме мазут паливний 100 зольний малосірчистий низькорафіністий (24,700 т) на адресу філії «Ужгородська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» на загальну суму 397 423,00 грн.

Факт поставки на адресу філії «Ужгородська ДЕД» мазуту топкового М-100 підтверджується наступними документами: рахунок на оплату №10 від 01 серпня 2018 року на суму 397 423,00 грн, довіреність №147 від 30 липня 2018 року, видаткова накладна № 10 від 02 серпня 2018 року, податкова накладна №1 від 02.08.2018, квитанція №1 про реєстрацію податкової накладної №1 від 02.08.2018, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №01/08/2018-1 від 01.08.2018.

Згідно з Додаткової угоди №2 до Договору поставки №53/3 від 30 липня 2018 року, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" та Дочірнім підприємством "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", сторони уклали дану специфікацію на поставку нафтопродуктів, а саме мазут паливний 100 зольний малосірчистий низькорафіністий (24,500 т) на адресу філії «Хустська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» на загальну суму 394 205,00 грн.

Факт поставки на адресу філії «Хустська ДЕД» мазуту топкового М-100 підтверджується наступними документами: рахунок на оплату №11 від 04 серпня 2018 року на суму 394 205,00 грн, довіреність №96 від 30 липня 2018 року, видаткова накладна № 11 від 06 серпня 2018 року, податкова накладна №2 від 06.08.2018, квитанція №1 про реєстрацію податкової накладної №2 від 06.08.2018, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №04/08/2018-1 від 04.08.2018.

Як вбачається із змісту Додаткової угоди №3 до Договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 від 30 липня 2018 року сторони погодили, що постачальник поставив, а покупець прийняв перші дві партії товару в об`ємі 49,200 т, а також дійшли згоди про підвищення ціни на мазут топковий М-100, а саме вартість непоставленої частини товару в об`ємі 50,800 т становить 898 288,27 грн.

Згідно з письмової заявки Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №09/530 від 18.10.2018 останнє просить згідно договору поставки відвантажити одну автоцистерну (25 т) мазуту топкового М-100 на адресу філії «Ужгородська ДЕД».

Відповідно до Додаткової угоди №4 до Договору поставки №53/3 від 30 липня 2018 року, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" та Дочірнім підприємством "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", сторони уклали дану специфікацію на поставку нафтопродуктів, а саме мазут паливний 100 зольний малосірчистий низькорафіністий (26,820 т) на адресу філії «Ужгородська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» на загальну суму 474 253,78 грн.

Факт поставки на адресу філії «Ужгородська ДЕД» мазуту топкового М-100 підтверджується наступними документами: рахунок на оплату №27 від 23 жовтня 2018 року на суму 474 253,78 грн, довіреність №153 від 18 жовтня 2018 року, видаткова накладна №27 від 23 жовтня 2018 року, податкова накладна №4 від 23.10.2018, квитанція №1 про реєстрацію податкової накладної №4 від 23.10.2018, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №23/10/2018-1 від 23.10.2018.

З огляду на наведене загальна сума вартості за поставлений товар згідно договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 від 30 липня 2018 року становить 1265881,78 грн.

Як вбачається із виписки із банківського рахунку позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» здійснило оплату вартості поставленого товару на загальну суму 1215000,00 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної оплати за поставлений товар належним чином підтверджений матеріалами справи, крім того зі змісту поданого до суду відзиву вбачається, що розрахунки за поставлений товар проводились частинами та з простроченням, у зв`язку з чим, станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом заборгованість відповідача складала 50 881,78 грн.

В той же час 23.09.2021 відповідачем було сплачено на рахунок позивача суму основного боргу в розмірі 50 881,78 грн. про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №830 від 23.09.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, зокрема, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. За таких обставин, подальше продовження процесу стає недоцільним.

Враховуючи, що відповідачем після відкриття провадження у справі сплачено суму основної заборгованості, в даному випадку предмет спору припинив існування, відтак провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 50 881,78 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК.

Разом з тим, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 37 122,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 81 415,45 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Перевіривши надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вказані нарахування проведені позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Частинами 2, 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 37 122,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 81 415,45 грн слід задовольнити. В частині стягнення основної суми боргу в розмірі 50 881,78 грн. провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

IV. Розподіл судових витрат:

Згідно платіжного доручення №1784 від 06.09.2021 позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2541,30 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак на відповідача слід покласти судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1778,08 грн.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначила, що процесуальним законодавством передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності та фінансового стану учасників справи.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказані правові висновки містяться у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи долучено: копію договору про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Шулік О.Й. за договором про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021; копію рахунку №300821 від 30.08.2021; копію акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 30.08.2021 на загальну суму 25000,00 грн, що підписаний з боку позивача та з боку адвоката Шулік О.Й.; копію платіжного доручення №1783 від 06.09.2021 про сплату послуг згідно договору №16/08/21 від 16.08.2021 в розмірі 25000,00 грн; докази надсилання вказаних документів на адресу відповідача.

Пунктом 1.1. договору про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021 (далі Договір), укладеного між адвокатом Шулік Оленою Йосипівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхбудпостач» передбачено, що клієнт доручає адвокату, а адвокат зобов`язується надати клієнту професійну правничу допомогу з питань та на умовах, передбачених цим договором.

За надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокату грошову винагороду (гонорар) (п.1.2 Договору).

Згідно з п.4.1.1. п.4.1 Договору, клієнт сплачує адвокату грошову винагороду (гонорар) за надання професійної правничої допомоги, визначеної п.п.2.1.1 - 2.1.4 п. 2.1. даного Договору у розмірі 25000,00грн.

30.08.2021 адвокатом Шулік О.Й. було виставлено рахунок №300821 про сплату коштів за надану правову допомогу у розмірі 25000,00 грн.

06.09.2021 позивачем згідно платіжного доручення №1783 сплачено кошти за надану професійну правничу допомогу у розмірі обумовленому договором та зазначеному в рахунку №300821.

Відповідно до акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 30.08.2021 адвокатом виконано наступні роботи (надано правову допомогу):

- правовий аналіз та опрацювання документів бухгалтерського обліку з питання стягнення заборгованості Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 від 30 липня 2018 року;

- опрацювання законодавчої бази, що регулює правовідносини з поставки товару та стягнення заборгованості за поставку в розрізі господарських відносин між ТОВ «Шляхбудпостач» і ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та дослідження відповідної судової практики;

- складання позовної заяви від імені ТОВ «Шляхбудпостач» до ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 від 30 липня 2018 року;

- складання розрахунку ціни позову з проведенням компенсаційних нарахувань у справі за позовом ТОВ «Шляхбудпостач» до ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 від 30 липня 2018 року.

Відповідач заперечив щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які на думку відповідача, є надмірними та неспівмірними з об`ємом наданих послуг, оскільки дана справа є нескладною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами справи, ціна позову є незначною.

Враховуючи наведені вище положення господарського процесуального законодавства, здійснивши аналіз поданих позивачем доказів понесення судових витрат на оплату послуг адвоката та заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір витрат на оплату послуг адвоката є очевидно неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Суд зазначає, що у цій справі згідно ухвали господарського суду від 16.09.2021 року розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін саме через незначну ціну позову та нескладний характер справи. Спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору поставки; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту невиконання зобов`язання та нарахування річних та індексу інфляції на прострочені грошові зобов`язання. Судова практика у цій категорії справ є сталою, зокрема правові висновки щодо застосування статті 625 ЦК України визначені, на які посилався адвокат у цьому позові. Великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Витрат часу та коштів на прибуття до суду чи участі в судових засіданнях адвокат не поніс.

З урахуванням, зокрема, складності справи, обсягу наданих адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки позовних матеріалів та надсилання їх до господарського суду першої інстанції, суд погоджується з запереченнями відповідача щодо розміру відшкодування усієї договірної суми вартості професійної правничої допомоги адвоката Шулік О.Й. у розмірі 25 000,00грн. за рахунок відповідача як неспівмірну.

Суд зазначає, що позивач є вільним у своєму виборі суми гонорару для адвоката, який захищає його інтереси. Так само і адвокат може довільно і самостійно визначати вартість своїх послуг. Але на переконання суду стягнення з відповідача у цій справі більшої суми компенсації позивачеві фактичних витрат на правничу допомогу буде несправедливим щодо відповідача, їх відшкодування з огляду на обставини даної справи та поведінку відповідача матиме надмірний характер.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що позивач уклав договір з адвокатом щодо його гонорару за угодою сторін. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму коштів, є підставою для виникнення правовідносин, виключно між адвокатом та його клієнтом, та ця домовленість не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», також див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, враховуючи рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням заперечень відповідача щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п. 2 ч.5 ст. 129 ГПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат відповідача на оплату послуг адвоката у розмірі 5 000,00 грн., що є пропорційним до предмета спору, складності даної справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 126, 129, 231, 236, 238, 241, 248 ГПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

1. Провадження у справі №907/745/21 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 50 881,78 грн - закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Позов в частині стягнення трьох відсотків річних у розмірі 37 122,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 81 415,45 грн задовольнити.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (, вул.Собранецька, 39 м.Ужгород Закарпатської області, 88000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" (, вул.В.Великого, 60, кімната 4 м.Кременчук Полтавської області, 39622) три відсотки річних у розмірі 37 122,55 грн (тридцять сім тисяч сто двадцять дві гривні 55 копійок) та інфляційні втрати у розмірі 81 415,45 грн (вісімдесят одна тисяча чотириста п`ятнадцять гривень 45 копійок), а також витрати на оплату судового збору в розмірі 1778,08 грн (одна тисяча сімсот сімдесят вісім гривень 08 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати сторонам.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.11.2021 року.

Суддя П.Д. Пригуза