ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7942/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Керівника Кропивницької окружної прокуратури (м. Кропивницький, Кіровоградська область) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Жовті Води, Дніпропетровська область)

про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у розмірі 102 506 грн. 29 коп.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кропивницької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (далі - позивач), в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) збитки, заподіяні державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у розмірі 102 506 грн. 29 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- за результатами виявлених порушень у сфері водокористування Держекоінспекцією у Кіровоградській області відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009 (зі змінами та доповненнями), розраховано розмір збитків, завданих ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта навколишньому природному середовищу внаслідок скиду недостатньо очищених зворотних вод за період з 05.02.2020 по 21.09.2020 в сумі 102 506 грн. 29 коп.;

- Методикою встановлено порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у тому числі у випадку забруднення водних об`єктів, у тому числі пов`язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об`єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників (далі - забруднюючі речовини) із зворотними водами (пункт 1.2 Методики). Вказана Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контрою за додержанням вимог суб`єктами господарювання природоохоронного законодавства (п. 1.4 Методики);

- підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України;

- Держекоінспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) 26.02.2021 на адресу ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта направлено претензію про відшкодування збитків, заподіяних державі відповідачем внаслідок забруднення р. Інгул скидом недостатньо очищених зворотних вод на суму 102 506 грн. 29 коп.

- станом на дату подання позову збитки, заподіяні державі внаслідок порушення ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, залишаються не відшкодованими.

Також прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Кіровоградської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 21.09.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від позивача надійшли пояснення у справі (вх. суду № 49183/21 від 12.10.2021), в яких він підтримує представництво прокурором інтересів держави в суді та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.09.2021, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вулиця Горького, будинок 2, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача (а.с. 114).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач обізнаний про розгляд даної справи судом, оскільки ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 21.09.2021 отримав 29.09.2021, що вбачається з поштового повідомлення №364, отже завчасно (а.с. 119).

Так, ухвалою суду від 21.09.2021, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи дату отримання ухвали суду - 29.09.2021, відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк по 18.10.2021 включно.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 04.11.2021 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення збитків, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з відшкодуванням збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення водного об`єкта скидом недостатньо очищених зворотних вод, недоотримання коштів до державного бюджету, необхідних для реалізації природоохоронних заходів.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, статті 2 Закону України "Про прокуратуру" на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом Іншої особи. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Таким чином, стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" пов`язує обов`язок прокурора реалізувати представницькі повноваження в інтересах держави, у тому числі шляхом пред`явлення позовної заяви, лише з наявністю, на його думку, факту порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Реалізація такого обов`язку прокурором не пов`язана з настанням несприятливих правових наслідків для службових осіб уповноваженого органу, що не вчинив належних заходів щодо захисту інтересів держави, зокрема, у вигляді притягнення до кримінальної або дисциплінарної відповідальності.

У відповідності до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі № З-рн/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. В основі інтересів держави завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

З врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).

Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під "нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій", у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц, № 924/1256/17). Зокрема, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.

Також, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи позивача про неможливість самостійно звернутись до суду з позовом, сам факт не звернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити Інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

На думку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу та органу місцевого самоврядування може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Відповідно до статей 13, 16 Конституції України водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Згідно з статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Пунктом "а" частини 1 статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, Іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів.

Державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (стаття 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 802 від 09.09.2020 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції", вирішено ліквідувати Державну екологічну інспекцію у Кіровоградській області, Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області та створити Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Відповідно до пункту 1.1.3 наказу Державної екологічної інспекції України № 501 від 22.12.2020 справи Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області передано до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) та відповідно до пункту 4 наказу Державної екологічної інспекції України № 503 від 22.12.2020 з 23.12.2020 розпочала здійснювати відповідні повноваження Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах Кіровоградської області.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 (далі - Положення) Державна екологічна Інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з пунктом 7 Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За приписами підпункту 2 пункту 4 Положення Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, Іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема щодо: наявності та додержання умов дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин; ведення водокористувачами обліку забору та використання вод, здійснення контролю за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об`єктів у контрольних створах, а також подання відповідним органам звітів дотримання регламентів скидання промислових забруднених стічних чи шахтних, кар`єрних, рудникових вод з накопичувачів, норм і правил експлуатації технологічних водойм (ставки-охолоджувачі теплових і атомних станцій, рибоводні ставки, ставки-відстійники та інші) (пункт "в" підпункту 2 пункту 4); пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (підпункт 8 пункту 4 Положення).

Пунктами 3, 8, 9 Положення передбачено, що Інспекція має право проводити перевірки, складати акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю), складати протоколи про адміністративні правопорушення, надавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства, виступати позивачем та відповідачем в судах.

Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), як територіальний орган Держекоінспекції, уповноважена, відповідно до Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, що затверджене Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року № 230, здійснювати державний нагляд (контроль) за додержанням вимог природоохоронного законодавства, розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, вживати заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах (пункти 10, 11 Положення).

Отже, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та належним позивачем у вказаній справі.

Разом із цим встановлено, що за наявності факту порушення інтересів держави у сфері довкілля, Державна екологічна Інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), до компетенції якої віднесено повноваження контролю за використанням та охороною природних ресурсів, неналежно здійснює їх захист та не вживає достатніх заходів до примусового зобов`язання відповідача відшкодовувати завдані державним Інтересам збитки, обмежившись наразі лише скеруванням порушнику претензій про відшкодування таких збитків та листа до прокуратури про представництво інтересів держави у суді.

Необхідність захисту інтересів держави полягає у забезпеченні відновлення економічних та майнових інтересів держави у судовому порядку щодо надходжень коштів до бюджету, необхідних для реалізації функцій держави, забезпечення раціонального використання водних ресурсів, фінансового забезпечення здійснення природоохоронних заходів, включаючи заходи для зниження забруднення навколишнього природного середовища та дотримання екологічних нормативів і нормативів екологічної безпеки, для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров`я населення.

Прокурор зазначає, що з метою захисту інтересів держави та стягнення завданих збитків, вбачаються виключні підстави для звернення прокурора з відповідним позовом.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення Інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурор стверджує, що останньому достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У відповідності до вимог частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) повідомлено про наявність підстав для представництва інтересів держави прокурором шляхом пред`явлення керівником Кропивницької окружної прокуратури позовної заяв про стягнення збитків, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок забруднення водного об`єкту скидом недостатньо очищених зворотних вод.

Так, Держекоінспекцією у Кіровоградській області у період з 15,06.2020 по 26.06.2020 на підставі наказу № 641 від 12.06.2020 та направлення № 370/20 від 12.06.2020, у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання, проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта.

Також, з метою перевірки стану виконання припису, з 15.09.2020 по 16.09.2020 на підставі наказу № 979від 14.09.2020 та направлення № 594/20 від 15.09.2020, проведено позапланові перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта.

Держекоінспекторами з охорони навколишнього природного середовища у Кіровоградській області складено акт за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення охорони природних ресурсів № 20-105 про проведення заходу державного нагляду (контролю) в період з 16.06.2020 по 19.06.2020, який підписаний директором та начальником служби РБ та ОНС ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта.

Крім того, посадовими особами Держекоінспекції у Кіровоградській області складено акт за результатами проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 20-162 про проведення заходу державного нагляду (контролю) 15.09.2020, відповідно до якого встановлено, що ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта внаслідок неефективної роботи очисних споруд в період з 05.02.2020 по 21.09.2020 здійснювався скид недостатньо очищених зворотних вод у річку Інгул, чим порушено вимоги статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", пункту 8 статті 44 та вимоги статті 70 Водного кодексу України.

Так, перевищені допустимі концентрації ГДС по: хлоридах - 613,73 мг/дм3 при нормі 547,20 мг/дм3; нітрити 0,99мг/дм3 при нормі - 0,37 мг/дм3; сульфатах - 779,13 мг/дм3 при нормі 500,5 мг/дм3; сухому залишку -2467,66 мг/дм3 при нормі 2217,0 мг/дм3.

Згідно листів ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта від 09.10.2020 № 35-01/7370 та від 02.12.2020 № 35-01/8349 підприємством скинуто у річку Інгул в період з 25.02.2020 по 21.09.2020 - 1598,280 тис. м3 недостатньо очищених зворотних вод. Тривалість скиду зворотних вод складає 5 472 годин.

Концентрації забруднюючих речовин взято із протоколів вимірювань показників та властивостей вод № 3 від 05.02.2020 (акт відбору проб води від 29.01.2020), № 21 від 24.06.2020 (акт відбору проб води від 16.06.2020), № 36 від 21.09.2020 (акт відбору проб води від 15.09.2020) Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області.

За результатами перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області складено протокол про адміністративне правопорушення № 201429 від 16.06.2020 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 201429 від 16.06.2020. Сума штрафу на підставі зазначеної постанови сплачена у добровільному порядку.

З метою усунення виявлених під час перевірки порушень вимог природоохоронного законодавства посадовими особами Держекоінспекції у Кіровоградській області 19.06.2020 на адресу відповідача внесено припис за № 20/40, яким зобов`язано до 20.07.2020 довести вміст забруднюючих речовин по складу зворотних (шахтних) вод після очистки на УОШВ (випуск №1 згідно дозволу на спеціальне водокористування №172/КР/49 від 25.09.2018) у річці Інгул до затверджених концентрацій забруднюючих речовин ГДС.

В подальшому, за результатами позапланової перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області складено протокол про адміністративне правопорушення № 202166 від 15.09.2020 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 202166 від 15.09.2020. Сума штрафу на підставі зазначеної постанови сплачена у добровільному порядку.

За результатами виявлених порушень у сфері водокористування Держекоінспекцією у Кіровоградській області відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07,2009 (зі змінами та доповненнями), розраховано розмір збитків, завданих відповідачем навколишньому природному середовищу внаслідок скиду недостатньо очищених зворотних вод за період з 05.02.2020 по 21.09.2020 в сумі 102 506 грн. 29 коп.

Цією Методикою встановлено порядок визначення розмірів і відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення і законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у і тому числі у випадку забруднення водних об`єктів, у тому числі пов`язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об`єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників (далі - забруднюючі речовини) із зворотними і водами (пункт 1.2).

Вказана Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контрою за додержанням вимог суб`єктами господарювання природоохоронного законодавства (пункт 1.4).

Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також і іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Держекоінспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) 26.02.2021 на адресу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта направлено претензію про відшкодування збитків, заподіяних державі відповідачем внаслідок забруднення річки Інгул скидом недостатньо очищених зворотних вод на суму 102 506 грн. 29 коп.

Крім того, на адресу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (Інгульстка шахта) 26.02.2021 Державною екологічною інспекцією направлено претензію про відшкодування збитків в сумі 102 506 грн. 29 коп., однак перерахунок розміру визначеної шкоди станом на 23.07.2021 відповідачем не здійснено, що підтверджується листом Державної екологічної інспекції від 23.07.2021 № 3-6343/34.

При цьому, постанови про накладення адміністративного стягнення № 201429 від 16.06.2020 та від 15.09.2020 відповідачем не оскаржувались, штрафи сплачено в повному обсязі.

Прокурор зазначає, що станом на дату подачі позову збитки, заподіяні державі внаслідок порушення ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів на суму 102 506 грн. 29 коп., залишаються не відшкодованими.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами статей 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України держава, як суб`єкт публічного права, в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин, у тому числі відносин відшкодування шкоди.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої встановлена презумпція вини правопорушника. Тобто майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Водним кодексом України передбачено, що усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту. Водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.

Відповідно до положень статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення, охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 47 вказаного закону визначено, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Крім того, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Кошти місцевих, Автономної Республіки Крим і Державного фондів охорони навколишнього природного середовища можуть використовуватися тільки для фінансового забезпечення здійснення природоохоронних заходів, включаючи заходи для зниження забруднення навколишнього природного середовища та дотримання екологічних нормативів і нормативів екологічної безпеки, для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров`я населення.

Таким чином, ненадходження цих коштів до Державного та місцевого бюджетів перешкоджає державі у здійсненні нею зобов`язань щодо відновлення природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки держави.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем доказів на підтвердження відшкодування збитків, заподіяних внаслідок забруднення річки Інгул скидом недостатньо очищених зворотніх вод у період з 05.02.2020 по 21.09.2020 на суму 102 506 грн. 29 коп. не надано, доводи прокурора щодо наявності збитків, шляхом надання належних доказів, не спростовано.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь прокуратури підлягають 2 270 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Керівника Кропивницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у розмірі 102 506 грн. 29 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вулиця Горького, будинок 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Героїв АТО, будинок 92; ідентифікаційний код 43877118) 102 506 грн. 29 коп. - збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вулиця Горького, будинок 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вулиця Верхня Пермська, будинок 4; ідентифікаційний код 02910025; банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, МІО 820172, розрахунковий рахунок UA 0004600, код класифікації видатків бюджету - 2800) 2 270 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.11.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко