ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.11.2021 Справа № 905/1972/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., при секретарі судового засідання Костеневич К.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича Компанія "Гірничодобувна промисловість"(місцезнаходження: 49010, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, буд.8; ідентифікаційний код 31261769; електронна пошта:)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" (місцезнаходження: 84301, Донецька область, місто Краматорськ, вул. Дмитра Мазур, буд.18; ідентифікаційний код 37133410; електронна пошта:)

предмет позову: стягнення 11 536 482,15 грн, з яких:

10 000 000,00 грн - основна сума заборгованості;

668 219,18 грн - сума пені;

625 000,00 грн - сума інфляційних збитків;

243 262,97 грн - сума 3 % річних

представники сторін:

від позивача - Бобров В.В. (адвокат);

від відповідача - Макаров А.А.(адвокат);

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича Компанія "Гірничодобувна промисловість" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" про стягнення 11 536 482,15 грн, з яких 10 000 000,00 грн - основна сума заборгованості; 668 219,18 грн - сума пені; 625 000,00 грн - сума інфляційних збитків та 243 262,97 грн - сума 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №610 ГДП від 23.12.2019 щодо своєчасного повернення грошових коштів (фінансової допомоги).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.11.2021.

Відповідно до Розпорядження голови Господарського суду Донецької області "Про призупинення прийняття документів для відправки за межі суду" №33-р від 30.09.2021, в суді з 01.10.2021 зупинено відправлення кореспонденції за межі суду.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена сторонам на їх електронні адреси 25.10.2021 та отримана останніми 25.10.2021 за вихідним №04-19/5570.

01.11.2021 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заявив, що не заперечує проти заявлених позовних вимог.

04.11.2021 у засідання з`явились представники обох сторін та надали пояснення по справі. Зазначили, що заяв та клопотань не мають, не заперечують проти закінчення підготовчого засідання та переходу до розгляду справи по суті для дослідження доказів.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, господарський суд встановив наступне.

23.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича Компанія "Гірничодобувна промисловість" (далі - позикодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" (далі - позичальник, відповідач) був укладений договір фінансової допомоги №610 ГДП.

Відповідно до п.1.1. договору, Позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, надає Позичальнику фінансову допомогу (надалі іменується «фінансова допомога») у розмірі 10 000 000,00 (десять мільйонів) гривень, на поворотній основі зі строком повернення до 22 грудня 2020 року включно, а Позичальник зобов`язується прийняти фінансову допомогу, використати її і повернути Позикодавцю у визначений цим Договором термін. Перебіг строку починається з моменту зарахування на рахунок Позичальника грошових коштів фінансової допомоги. Ця фінансова допомога є безвідсотковою та поворотною (п.1.2. договору).

Порядок надання та повернення фінансової допомоги визначено у розділі 2 договору, зокрема у п.п.2.1,2.2 договору, фінансова допомога надається у безготівковій формі (у повному обсязі або частками) шляхом переведення на підставі платіжного доручення Позикодавцем відповідних коштів на банківський рахунок Позичальника, що зазначений у цьому Договорі. Фінансова допомога може надаватися та повертатися частинами. Під фінансовою допомогою за цим Договором вважається будь-яка її частина.

Після спливу терміну, визначеного в п. 1.1 цього Договору, Позичальник зобов`язується повернути всю неповернену частину фінансової допомоги Позикодавцю. Фінансова допомога повертається у безготівковій формі на підставі платіжного доручення шляхом переведення відповідних коштів на банківський рахунок Позикодавцю. Про зміну номеру рахунку Позикодавець сповіщає Позичальника не пізніше 3 (трьох) днів з моменту настання таких змін (п.п. 2.3,2.4 договору).

Відповідно до п.3.2. договору, позичальник зобов`язаний виконувати належним чином умови цього Договору.

Згідно з п.п.6.1.,6.2, 6.3 договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими Сторонами та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Строк повернення фінансової допомоги Позичальником - до 22 грудня 2020 року включно. Цей строк може бути продовжений за згодою Сторін, що оформлюється додатковою угодою Сторін до Договору. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Сторонами правочину була підписана додаткова угода № 1 від 26.12.2019 до договору, якою змінено п.1.1 та п.6.2 договору та викладено в наступній редакції: «Позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, надає Позичальнику фінансову допомогу (надалі іменується «фінансова допомога») у розмірі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів) гривень 00 копійок, на поворотній основі зі строком повернення до 20 грудня 2020 року включно, а Позичальник зобов`язується прийняти фінансову допомогу, використати її і повернути Позикодавцю у визначений цим Договором термін. Перебіг строку починається з моменту зарахування на рахунок Позичальника грошових коштів фінансової допомоги.

Строк повернення фінансової допомоги Позичальником - до 20 грудня 2020 року включно. Цей строк може бути продовжений за згодою Сторін, що оформлюється додатковою угодою Сторін до Договору».

Вищезазначений договір та додаткова угода до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Позивачем на виконання п. 1.1. Договору було перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 20 000 000,00 грн, на підтвердження чого надано платіжні доручення: № 260 від 24.12.2019 на суму 10 000 000 грн та №9756 від 22.01.2020 на суму 10 000 000 грн.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором позики, який підпадає під правове регулювання статей 1046-1050 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Таким чином, в силу статті 1046 Цивільного кодексу України та пункту 1.1 договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу передані йому грошові кошти, на умовах, викладених в даному договору.

Позивач, покладені на нього правочином зобов`язання виконав, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи, на загальну суму позики, що обумовлена сторонами у договорі.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм права, укладений між позивачем та відповідачем договір фінансової допомоги №610 ГДП від 23.12.2019, є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи умови п. 1.1 додаткової угоди № 1 до Договору, відповідач повинен був повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в розмірі 20 000 000 грн до 20.12.2020 включно.

Відповідачем зобов`язання щодо повернення суми фінансової допомоги виконані лише частково у розмірі 10 000 000,00 грн, про що свідчить банківська виписка по рахунку за 27.12.2019, а повернення решти наданої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в розмірі 10 000 000,00 грн не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано.

Таким чином, відповідач у повному обсязі свої зобов`язання за договором в обумовлені строки не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 10 000 000,00 грн.

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати за поставлений товар, позивачем нараховано до стягнення пеню у розмірі 668 219,18 грн за період з 21.12.2020 по 21.06.2021.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Судом встановлено, що згідно з умовами пункту 4.3. договору сторони встановили, що за порушення своїх зобов`язань, передбачених п.1.1. цього договору, щодо повернення

фінансової допомоги, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 1% від несвоєчасно

повернутої суми фінансової допомоги за кожний день прострочення. Проте, статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Після здійснення судом перерахунку пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон", в межах визначеного позивачем періоду прострочення - з 21.12.2020 по 21.06.2021 та з урахуванням облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, судом встановлено, що визначений позивачем розмір пені в сумі 668 219,18 грн є арифметично не вірним, тому задоволенню підлягає сума у розмірі 667 931,73 грн.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 243 262,97 грн та інфляційні у сумі 625 000,00 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 21.12.2020 по 12.10.2021 у розмір 243 262,97 грн, суд визнає його вірним. З огляду на що вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені до стягнення інфляційні втрати, нараховані за період з січня 2021 по серпень 2021 у розмірі 625 000,00 грн.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Суд здійснив перерахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" та встановив, що до стягнення підлягають інфляційні втрати частково у розмірі 624 855,40 грн.

Згідно з ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича Компанія "Гірничодобувна промисловість" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" про стягнення 11 536 482,15 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" (місцезнаходження: 84301, Донецька область, місто Краматорськ, вул. Дмитра Мазур, буд.18; ідентифікаційний код 37133410) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича Компанія "Гірничодобувна промисловість"(місцезнаходження: 49010, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, буд.8; ідентифікаційний код 31261769) 11 536 050,10 грн, з яких: 10 000 000,00 грн - основна сума заборгованості; 667 931,73 грн - сума пені; 624 855,40 грн - сума інфляційних збитків, 243 262,97 грн - сума 3 % річних та судові витрати в сумі 173 040,75 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 04.11.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.11.2021.

Суддя Ю.С. Зельман