ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2021 р. Cправа № 902/464/21

Суддя Господарського суду Вінницької області О.Нешик, при секретарі судового засідання Л. Шаравській, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТРАН", с.Березань Біляївського району Одеської області

до Державного підприємства "Чечельницьке лісове господарство", смт Чечельник Чечельницького району Вінницької області

про стягнення 79874,53 грн заборгованості

за участю представника позивача: Чудновської О.М.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

ВСТАНОВИВ :

05.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "КАТРАН" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Чечельницьке лісове господарство" 79874,53 грн, з яких: 77548,09 грн - заборгованість за поставлений товар, 2326,44 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань в частині проведення розрахунків за отриманий товар за договором про закупівлю товарів №ХБТ-14/08/19 від 14.08.2019.

Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТРАН" (вх. канц. суду №479/21 від 05.05.2021) залишено без руху; встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви - шляхом надання до суду доказу надіслання на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками (опис вкладення у цінний лист та розрахунковий документ) та строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

25.05.221 від представника позивача надійшла заява, в якій останній просить суд приєднати до матеріалів справи супровідний лист та квитанцію про направлення позовної заяви разом із додатками відповідачу.

Ухвалою суду від 18.06.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/464/21, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.08.2021.

03.08.2021 до суду надійшла заява представника позивача про залишення позову в частині стягнення 3% річних в сумі 2326,44 грн без розгляду.

За результатами підготовчого судового засідання, яке відбулося 03.08.2021, судом постановлено ухвалу (із занесенням до протоколу судового засідання) про оголошення перерви під час його проведення на 30.09.2021 та продовження підготовчого провадження на 30 днів.

13.09.2021 до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме: видаткових накладних та платіжних доручень.

За наслідками судового засідання, яке відбулося 30.09.2021, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 26.10.2021.

На визначену судом дату (26.10.2021) в судове засідання з`явилася представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Слід зазначити, що про дату, час та місце розгляду справи по суті останній повідомлявся належним чином - ухвалою суду від 11.10.2021, яка надсилалась відповідачу за адресою місця реєстрації, яка зазначена в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копія ухвали суду від 11.10.2021 отримана відповідачем 15.10.2021, що підтверджується відомостями отриманими з офіційного сайту АТ "Укрпошта".

Відтак у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача справи про дату, час та місце слухання справи.

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Суд враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду справ судом порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"), а також в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка представника відповідача в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

В судовому засіданні (26.10.2021) суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по суті позовних вимог та орієнтовний час повернення - 27.10.2021.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін в судове засідання не з`явились.

В судовому засіданні 27.10.2021 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

14.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАТРАН" (Учасник) та Державним підприємством "Чечельницьке лісове господарство" (Замовник) було укладено Договір про закупівлю товарів №ХБТ-14/08/19.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Учасник зобов`язується протягом 2019 року та відповідно до умов, зазначених в Договорі, передати Замовнику Товар на АЗС Учасника з використанням скретч-карток / талонів (бланків - дозволів внутрішнього обігу на відпуск Товару), а Замовник зобов`язується приймати у власність Товар на повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та на умовах визначених в цьому Договорі.

Найменування, номенклатура, асортимент та ціна Товару наведені в специфікації додаток №1 до даного Договору. Код Товару за ДК 021:2015 - 09130000-9 - Нафта і дистиляти (1.2. Договору).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що загальна ціна Договору становить 736925,00 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ 122810,83 грн.

Розрахунки між Учасником та Замовником здійснюються відповідно до видаткової накладної та рахунку-фактури наданого Учасником, шляхом оплати вартості Товару згідно Специфікації протягом 14 банківських днів після його отримання (п.5.2. Договору).

Моментом виконання зобов`язань Замовника перед Учасником по оплаті Товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника зазначений у цьому Договорі (п.5.4. Договору).

Відповідно до пункту 6.1. Договору Учасник поставляє (передає у власність) Замовнику Товари на таких умовах: ЕХW адреса АЗС (згідно додатку №2) відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів ІNCOTERMS в редакції 2010 року. Сторони погоджують, що при застосуванні вказаного базису поставки (ЕXW) завантаження Товару (заливання в автотранспорт) здійснюється силами Учасника.

Пунктом 7.1.1. Договору передбачено обов`язок Замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати поставлений і прийнятий Товар.

Відповідно до п.11.1. Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, а в частини взятих на себе зобов`язань до їх повної о виконання.

Згідно додаткової угоди №4 від 28.12.2019 строк дії договору продовжено до 28.02.2020 та збільшений обсяг закупівель в межах 20% суми Договору та збільшено ціну Договору на 147385,00 грн. Тим самим, загальна ціна Договору склала 884 310,00 грн в т.ч. ПДВ.

На виконання вимог договору в період з 31.08.2019 по 23.01.2020 позивач продав відповідачу товар на загальну суму 510193,38 грн, зокрема:

- згідно видаткової накладної №54713 від 31.08.2019 на суму 39471,64 грн, яка оплачена відповідачем згідно платіжного доручення №7452 від 03.09.2019;

- згідно видаткової накладної №60248 від 30.09.2019 на суму 114141,96 грн, яка оплачена відповідачем згідно платіжного доручення №7567 від 11.10.2019;

- згідно видаткової накладної №65712 від 31.10.2019 на суму 110944,97 грн, яка оплачена відповідачем згідно платіжного доручення №7611 від 24.10.2019 на суму 32001,60 грн, та платіжного доручення №7646 від 11.11 2019 на суму 78 943,61 грн;

- згідно видаткової накладної №72822 від 30.11.2019 на суму 108086,72 грн, яка оплачена відповідачем згідно платіжного доручення №7743 від 10.12.2019;

- згідно видаткової накладної №77972 від 31.12.2019 на суму 94694,91 грн, яка оплачена відповідачем частково на загальну суму 60 000 грн, а саме: згідно платіжного доручення №7888 від 04.02.2020 на суму 20000 грн, платіжного доручення №1СQE3755М від 12.03.2020 на суму 10000 грн, платіжного доручення №@2РL847025 від 13.03.2020 на суму 10000 грн, платіжного доручення №2160697SВ від 18.03.2020 на суму 10000 грн, платіжного доручення №2188359SВ від 20.03.2020 на суму 10000 грн.

- згідно видаткової накладної №2908 від 23.01.2020 на суму 42 853,48 грн. Вказана накладна відповідачем не оплачена.

Таким чином, заборгованість за товар, переданий згідно видаткової накладної №77972 від 31.12.2019 складає 34694,91 грн та згідно видаткової накладної №2908 від 23.012020 складає 42853,48 грн.

Відтак, загальна сума заборгованості за Договором складає 77548,39 грн.

27.02.2020 відповідач надіслав на адресу позивача гарантійний лист, в якому гарантував оплату за нафтопродукти в термін до 15.03.2020.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію вих. №94/20 від 22.04.2020, в якій вказав на порушення відповідачем умов Договору, вказавши суму заборгованості (а.с. 44-46, том 1). Вказана претензія отримана відповідачем 04.05.2020, однак залишена без відповіді.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивачем з даним позовом до суду.

На підставі встановлених обставин справи суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п.3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Підставою виникнення зобов`язань між сторонами по справі є Договір про закупівлю товарів №XБТ-14/08/19 від 14.08.2019, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм §3 глави 54 Цивільного кодексу України та §1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із ч.1 ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК України.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Вирішуючи питання щодо наявності факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких останній звернувся, суд враховує наступне.

Як зазначалось раніше сторони в 5 розділі Договору обумовили порядок проведення розрахунків, зокрема узгодили, що розрахунки між Учасником та Замовником здійснюються відповідно до видаткової накладної та рахунку-фактури наданого Учасником, шляхом оплати вартості Товару згідно Специфікації протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів після його отримання (п.5.2. Договору).

Моментом виконання зобов`язань Замовника перед Учасником по оплаті Товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника зазначений у цьому Договорі (п.5.4. Договору).

Частина 1 ст.530 ЦК передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно до ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 510193,38 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи обопільно підписаними видатковими накладними (а.с. 91, 93; 95, 98, 100, 106, том 1), а також актом звірки розрахунків сторін (а.с. 47, 48, том 1).

Разом з тим, відповідач за отриманий товар розрахувався частково в сумі 432645,29 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 92, 94, 96, 97, 99, 101-105).

Таким чином, відповідач, в порушення умов Договору, залишив невиконаним зобов`язання по оплаті вартості отриманого товару в на суму 77548,09 грн.

З огляду на наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків у повному обсязі за отриманий товар, суд вважає позовні вимоги про стягнення 77548,09 грн заборгованості за отриманий товар правомірними та обґрунтованими.

Крім того, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 2326,44 грн за період з 28.02.2020 по 05.04.2021.

03.08.2021 до суду надійшла заява представника позивача адвоката О. Чудновської про залишення позову в частині стягнення 3% рівних в сумі 2326,44 без розгляду.

При розгляді поданої заяви суд враховує наступне.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 42 ГПК України, поміж іншого, визначено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Враховуючи те, що заява представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду подана ним у визначений п.5 ч.1 ст.226 ГПК України строк та підписана повноважним представником, суд вважає за можливе задовольнити вказану заяву та залишити позов в частині стягнення 3% річних в сумі 2326,44 грн без розгляду.

Одночасно суд звертає увагу на те, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, п.5, ч.1, ст. 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТРАН" про залишення без розгляду позову в частині вимог про стягнення 3% річних задовольнити.

2. Позов у справі №902/464/21 в частині стягнення 2326,44 грн - 3% річних залишити без розгляду.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Державного підприємства "Чечельницьке лісове господарство" (вул.Паркова, буд.18, смт Чечельник Вінницької області, 24800, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТРАН" (5-й км шосе Одеса-Кишинів, с.Березань, Біляївський район, Одеська область, 67622, ) 77548,09 грн основного боргу та 2270,00 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення надіслати на електронну адресу позивача (ІНФОРМАЦІЯ_1).

9. Копію даного судового рішення надіслати відповідачу поштою.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2021 р.

Суддя Ольга НЕШИК

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (вул.Паркова, буд.18, смт Чечельник, Чечельницький район, Вінницька обл., 24800)