ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 року м.Дніпро Справа № 904/1740/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 (прийняте суддею Загинайко Т.В., повне судове рішення складено 06.05.2021) у справі № 904/1740/19

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоряний"

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада

про зобов`язання передати за актом приймання-передачі в управління вбудовану дахову котельню з теплотехнічним обладнанням, загальною площею 112,3 кв.м, що розташована в житловому будинку №1 по бульвару Зоряний у місті Дніпрі

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоряний" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить зобов`язати Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради передати за актом приймання-передачі в управління Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Зоряний" вбудовану дахову котельню разом з теплотехнічним обладнанням, загальною площею 112,3 кв.м., що розташована в житловому будинку №1 по бульвару Зоряний у місті Дніпро.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/1740/19:

-позов задоволено;

-зобов`язано Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Зоряний" за актом приймання-передачі в управління вбудовану дахову котельню разом з теплотехнічним обладнанням загальною площею 112,3 кв.м., що розташована в житловому будинку №1 по бульвару Зоряний у місті Дніпро;

-стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоряний" 23 710, 00 грн. витрати на професійну правничу допомогу та 1 921, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що власники та користувачі квартир у будинку №1 по бульвару Зоряний у м. Дніпрі є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, у тому числі і дахової котельні, яка віднесена до неподільного майна, що не може бути відчужено.

Застосовуючи принципи справедливості, добросовісності і розумності, виходячи з фактичних обставин, враховуючи неодноразові звернення позивача до відповідача та третьої особи з питанням передачі дахової котельні та зволікання останніх щодо такої передачі, суд вважає, що строк позовної давності підлягає поновленню, а порушене право позивача - захисту.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/1740/19, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що з 20.12.2005 спірна дахова котельня, що перебувала на балансі ДП ОКП "Дніпротеплоенерго" починаючи з 28.10.2000, перейшла у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра. В той час, коли Позивач був зареєстрований у встановленому Законом порядку лише 11.04.2006, тобто фактично 6 років потому. Такі обставини вказують на те, що на момент державної реєстрації Позивача, спірна котельна уже перебувала у комунальній власності територіальної громади міста та на балансі КП "Теплоенерго" на законних підставах.

Крім того, ч. ч. 5-7 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом (01.07.2004), визнаються державою.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 47/53 від 28.12.2009 вирішено зняти з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств багатоквартирні житлові комплекси (будинки), шо належать до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська за винятком нежилих приміщень в жилих будинках. Вказане Рішення розповсюджує свою дію лише на комунальні житлово-експлуатаційні підприємства та відповідні об`єднання співвласників багатоквартирних будинків і регламентує виключно порядок їх балансової передачі майна. А, отже, таке рішення не стосується питання балансу КП "Теплоенерго", яке є лише надавачем послуги з постачання теплової енергії. Відповідно, не розповсюджує свою дію на спірну котельню, яка не перебувала на балансі певного комунального житлово- експлуатаційного підприємства, яке передавало належне їй Майно на баланс Позивача.

Суд задовольнивши вимоги про зобов`язання неуправненої особи (Відповідача) передати в управління майно, не лише вийшов за межі заявлених позовних вимог, але і виніс заздалегідь невиконуване рішення, оскільки правом повного розпорядження майна володіє виключно його власник, яким КП "Теплоенерго" не є.

За відсутності встановленого та підтвердженого рішенням суду факту незаконності набуття права власності територіальною громадою міста чи необґрунтованість перебування у її власності спірної котельні, саме по собі віднесення її до допоміжних чи нежитлових приміщень в структурі житлового будинку не може бути достатньою підставою для зобов`язання комунального підприємства самостійно вчиняти правочини щодо неї.

Територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради є єдиним суб`єктом розпорядження спірною котельнею, доки судовим рішенням не встановлено незаконність набуття нею права власності чи необґрунтованість перебування у її власності спірної котельні.

Апелянт звертає увагу, що наведені судом першої інстанції норми стосуються передачі самих приміщень, а не приміщення із технічним обладнанням у ньому, чим являється спірна котельня. Таким чином, рішення про передачу в управління дахової котельні разом із теплотехнічним обладнанням, прямо суперечить нормам законодавства.

25.01.2010 за Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини, з балансу відповідного комунального житлово-експлуатаційного підприємства було прийнято на баланс Позивача житловий комплекс, без спірної дахової котельні. Таким чином, Позивач був належним чином обізнаний ще 25.01.2010 про те, що дахова котельня не підлягала передачі до його відання. І з цього моменту включно до 07.09.2015 (моменту першого звернення до КП "Теплоенерго"), Позивач жодного разу не звертався до Відповідача із питанням передачі котельні.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що спірне приміщення є допоміжним. Будівельною документацією підтверджується, що на момент вводу вищезазначеного житлового будинку в експлуатацію житловий будинок включав, у тому числі, дахову котельню. Жодні дані щодо наявності в будинку приміщення, що з самого початку будувалося як таке, використання якого мало інше призначення та не підпадало під правовий режим допоміжних приміщень відсутні. У відповідача відсутні докази перебудови приміщення спірної дахової котельні у нежитлове приміщення на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування та проектної документації, тому дане приміщення є допоміжним та належить на праві сумісної власності власникам квартир будинку, представником яких виступає ОСББ "Зоряний".

Висновком експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи чітко підтверджено факт віднесення спірної котельні до допоміжного, технічного приміщення, та перебування спірного приміщення у складі житлового будинку за адресою: м. Дніпро, бульвар Зоряний, 1.

Таким чином, власники та користувачі квартир у цьому будинку відповідно до вищезгаданих вимог Цивільного кодексу України, Законів України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та "Про приватизацію державного житлового фонду", рішень Конституційного Суду України є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, у тому числі і дахової котельні, які віднесено до неподільного майна, що не може бути відчужено.

Позивач ніколи і не заперечував факт передачі спірної дахової котельні з обладнанням ОКП "Дніпротеплоенерго" (у подальшому КП "Теплоенерго"), однак, це не свідчить про те, що приміщення дахової котельні разом з обладнанням не є власністю співвласників багатоквартирного будинку, а є власністю територіальної громади міста.

Разом з тим, Рішенням Дніпропетровської міської ради від 14.07.2004 №19/18, яке є чинним, встановлено, що з моменту прийняття цього рішення, єдиним документом, який посвідчує належність об`єкта до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська, є Витяг з Реєстру об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська.

У свою чергу, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не вбачається інформації про те, що власником спірного майна є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Крім того, не було надано жодного документа, яким підтверджується зміна правового статусу приміщення з допоміжного приміщення багатоквартирного будинку, а тому, не підтверджено право власності Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Навіть наявність відповідного рішення міської ради, яке б посвідчувало право власності на спірне приміщення (у справі - за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради), не змінює його правового статусу за умови встановлення у справі визначеного законом юридичного факту належності спірного приміщення до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку.

Щодо позиції Відповідача, що йому було передано спірну дахову котельню на баланс відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2005 № 18/29 "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Дочірнього підприємства Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго", суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до цього рішення, оскільки вказане рішення свідчить тільки про надання згоди на прийняття у комунальну власність, а не про прийняття у комунальну власність.

Позивач - ОСББ, не має відповідно до діючого законодавства будь- яких правових підстав для того, щоб зареєструвати на себе, як на юридичну особу, яка здійснює управління майном, яке належить співвласникам будинку, права на житловий будинок, як і права на допоміжні приміщення та інше майно співвласників. В силу прямої норми Закону підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребується, як і здійснення співвласниками будь-яких додаткових дій.

І оскільки спірна дахова котельна з обладнаннями не є власністю територіальної громади міста, тому і не потрібно встановлювати у судовому порядку неправомірність її перебування у власності територіальної громади міста.

На виконання Закону України "Про житлово-комунальні послуги" наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 № 13 були затверджені Правила управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд. Саме з дотриманням такого порядку реалізації співвласниками свого права на управління повинна бути здійснена передача дахової котельні в управління Позивача для поновлення порушених прав співвласників багатоквартирного будинку.

Факт перебування вбудованої дахової котельні разом з теплотехнічним обладнанням на балансі КП "Теплоенерго" не спростовується і самим Відповідачем.

У свою чергу, загальними зборами (Протокол № 16 від 05.08.2015) прийнято рішення про прийняття в управління спірної котельні. Однак, на неодноразові звернення Позивача до Відповідача з метою реалізації передачі в управління спірної дахової котельні, Позивач отримував від Відповідача лише формальні відписки щодо недоцільності такої передачі.

Відповідач заявляє про пропуск строку позовної давності, позивач просить визнати поважними причини пропуску позовної давності і не застосовувати позовну давність як підставу у задоволенні позову, поновивши строки позовної давності.

Таким чином, застосовуючи принципи справедливості, добросовісності і розумності, виходячи з фактичних обставин, враховуючи неодноразові звернення позивача до відповідача та третьої особи з питанням передачі дахової котельні та зволікання останніх щодо такої передачі, суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що строк позовної давності підлягає поновленню, а порушене право позивача - захисту.

Третя особа просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржуване рішення.

Підставою виникнення права власності на спірний об`єкт нерухомого майна є рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2005 № 18/29 "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Дочірнього підприємства Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго". На момент розгляду справи вказане рішення є чинним та ніким не оспорено.

Суд першої інстанції не надав правової оцінки змісту цього рішення з урахуванням положень Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності". Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та не з`ясував, чи впливає вказане рішення органу місцевого самоврядування на права співвласників квартир щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зобов`язав Балансоутримувача (КП "Теплоенерго") передати в управління спірну дахову котельню, а не власника - Дніпровську міську раду.

Реєстрація права власності на спірну котельню була обов`язковою лише у разі вчинення власником щодо неї правочинів. Однак правочини не вчинялись, дахова котельня з балансу КП "Тенлоенерго" на баланс іншого суб`єкта господарювання не передавалась, а тому така реєстрація не була обов`язковою.

Також, третя особа просить звернути увагу, що дахова котельня, яка є предметом спору, розташована в житловому багатоквартирному будинку та є розподільчим пунктом системи централізованого опалення. Позивач не є уповноваженим суб`єктом на здійснення діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, що реалізується завдяки котельним приміщенням та їх обладнанням в тому числі.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2021 для розгляду справи № 904/1740/19 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Чередка А.Є., Кузнецова В.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/1740/19; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.08.2021 о 11:00 год.

Згідно розпорядження керівника апарату суду № 2489/21 від 26.08.2021 у зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії - судді Чередка А.Є., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у судовій справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021 для розгляду справи № 904/1740/19 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.

В судовому засіданні 26.08.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги у справі № 904/1740/19 в судове засідання до 28.09.2021 о 15:30 год.

Судове засідання, призначене на 28.09.2021 о 15:30 год. не відбулося у зв`язку з відпусткою члена колегії у справі судді Кузнецова В.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2021 розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 02.11.2021 о 16:00 год.

В судовому засіданні 02.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Згідно акту від 07.05.1999 державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації, а саме, житлового будинку № 4а (секція 2, 3) по Запорізькому шосе (буд. № 1 МЖК по вул. Титова) у м. Дніпропетровську (стара адреса багатоквартирного будинку № 1 по бульвару Зоряний у місті Дніпро), та згідно Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 17.06.1999р. № 1147 "Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку №4а (секції 2, 3) по Запорізькому шосе (буд. № 1 МЖК по вул. Титова) було введено в експлуатацію житловий будинок з вбудованими приміщеннями секції 2, 3, дахову котельню, насосну станцію, трансформаторну підстанцію (а.с. 22, 25 т. 1).

Тобто, на момент введення вищезазначеного житлового будинку в експлуатацію житловий будинок складався з секції 2 (16 поверхів), секція 3 (13 поверхів), всього квартир 74, загальна площа - 15 360,4 м2, загальна площа квартир - 5 173,5 м2, житлова площа - 2 852,4 м2, вбудовані офісні приміщення першого поверху загальною площею 508,29 кв.м., дахова котельня загальною площею 112,3 м2 на 10 котлів АР-105, насосна станція з 4-ма насосами, трансформаторною підстанцією з 2-ма трансформаторами на 1 000 кВт, збудованого ТОВ "МЖК - Зоряний" для ВО "Південний машинобудівний завод" і ТОВ "МЖК-Зоряний" за рахунок державних і власних коштів, а також за участю паїв юридичних та фізичних осіб.

28.11.2000 приміщення вбудованої дахової котельні з теплотехнічним обладнанням, будинку 1 по бульвару Зоряний у місті Дніпро (нова адреса будинку) було передано на баланс ОКП "Дніпротеплоенерго". на підставі наказу Дніпропетровської обласної ради від 27.10.2000р. № 23, про що свідчить Акт від 28.11.2000 приймання-передачі та Авізо від 28.11.2000 № 2 (а.с. 26-28, т. 1).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.12.2000 №3217 "Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому від 17.06.99 №1147 "Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку №4а (секції 2, 3) по Запорізькому шосе (буд. №1 МЖК по вул. Титова)", вирішено внести зміни та доповнення до рішення виконкому міської ради від 17.06.99 №1147 та акта державної технічної комісії від 07.05.99: - у пункті 1 рішення та пункті 4 акта замість "10 котлів AF-105" вважати "10 модулів AF-105" та доповнити словами: "8 модулів МН-100"; - пункт 2 рішення доповнити таким виразом: "8 модулів МН-100 передати на баланс Дніпропетровському обласному комунальному підприємству "Дніпротеплоенерго" (т.2, а.с. 26);

За Актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів без номера та дати, на підставі рішення міської ради від 21.12.2000 №3217 проведено огляд дахової котельні по бульвару Зоряний, 1 (секція 1), що приймається (передається) в експлуатацію від ТОВ МЖК "Зоряний" по бульвару Зоряний,1; Зазначений акт не підписано зі сторони, що здала (передала) об`єкт, а також відсутня відмітка бухгалтерії про відкриття картки або переміщення об`єкта, відсутній підпис головного бухгалтера (бухгалтера) (т.2, а.с. 27).

Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 07.02.2004 №325-14/ХХІУ "Про передачу майна, що належить до спільної власності територіальних громад області" надано попередню згоду на передачу до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська дочірнього підприємства обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" - "Теплоенерго" з виробництва теплової енергії, як майно, що належить до спільної власності територіальних громад області (а.с. 28, т. 2).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2005 №18/29 "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Дочірнього підприємства Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго" вирішено надати згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Дочірнього підприємства Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго" разом із будівлями, спорудами та іншими об`єктами, які перебувають на його балансі та в межах міста (а.с. 29, т. 2).

Згідно акту від 20.12.2005 приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади міста Дочірнього підприємства Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго", комісією, створеною відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 19.04.2001 №968 "Про створення комісії з питань прийняття об`єктів у комунальну власність територіальної громади міста", встановлено прийняти у комунальну власність територіальної громади міста Дочірнє підприємство Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго" (а.с. 83-84, т. 2).

01.03.2006 Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №52/34 "Про перейменування Дочірнього підприємства Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго" Дочірнє підприємство Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго" в Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (а.с. 30, т. 2).

11.04.2006 зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЗОРЯНИЙ", яке створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку 1 по бульвару Зоряний у місті Дніпро (а.с. 16-21, т. 1).

Відповідно до протоколу від 19.09.2006 №3 проведення загальних зборів членів ОСББ "Зоряний" та мешканців неприватизованих квартир, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, бул. Зоряний, буд.1 було прийнято рішення про прийняття на баланс житлового комплексу, розташованого за адресою: м. Дніпро, бульвар Зоряний, 1 (а.с. 29, т. 1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.12.2009р. № 47/53 "Про зняття з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств багатоквартирних житлових комплексів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська" було вирішено зняти з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств багатоквартирні житлові комплекси (будинки), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська, та передати зазначені житлові комплекси (будинки) на баланс відповідним об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, у тому числі і позивачу по бульвару Зоряний (секції 1, 2, 3) (а.с. 30-31, т. 1).

В подальшому відповідно до акту від 25.01.2010р. приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс було передано на баланс ОСББ "ЗОРЯНИЙ" житловий комплекс по бульвару Зоряний №1 у місті Дніпропетровську, при цьому в розділі 3 зазначено: "Облаштування житлового комплексу центральним опаленням 186 квартир, у тому числі від власної котельні".

Загальними зборами ОСББ "ЗОРЯНИЙ", оформленими протоколом № 16 від 05.08.2015, прийнято рішення взяти котельню на свій баланс, відмовитися від послуг Теплоенерго та провести власну модернізацію котельної (власне управління) (а.с. 54-58, т. 2).

Відповідно довідки Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради надана в підтвердження того, що вбудована дахова котельня разом з теплотехнічним обладнанням загальною площею 112,3 кв.м, що розташована в житловому будинку №1 по бульвару Зоряний у м. Дніпро дійсно знаходиться на балансі КП "Теплоенерго" (а.с. 31, т. 2).

Матеріали справи містять звернення позивача до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Департаменту комунального господарства та капітального будівництва, комунального підприємства "Теплоенерго", Голови міської ради м. Дніпро щодо передачі Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Зоряний" вищезазначеної дахової котельні.

Позивач вважає спірну дахову котельню спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зоряний", а непередання спірної дахової котельні відповідачем з його балансу в управління позивачу - неправомірним; відповідач та третя особа проти цього заперечують, що і є причиною виникнення спору.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 вказаного Закону наведено у Рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 зі змінами згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 № 14-рп/2011.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 визначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.11.2011 № 14-рп/2011 додатково роз`яснено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 № 2482-ХІ1 зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Допоміжні приміщення відповідно до пункту 2 статті 10 Закону стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Аналогічні приписи містить частина друга статті 382 Цивільного кодексу України, згідно з якою усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

У багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (стаття 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Отже, нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин (такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 552/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18).

При вирішенні даного спору основним є визначення правового статусу спірного приміщення, а саме встановлення того, чи відноситься вказане приміщення до допоміжних чи є нежитловим приміщенням в структурі житлового будинку.

При цьому допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що із самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються такими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі № 914/843/17.

За визначенням наведеним у п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Матеріали справи не містять доказів про те, що приміщення нинішньої спірної котельні первинно планувалися як нежилі приміщення. Згідно з документами, за якими будинок вводився в експлуатацію, приміщення спірної котельні мало такий же статус.

Матеріали справи не містять доказів встановлення іншого обладнання ніж те, яке було встановлено на час введення будинку в експлуатацію.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2019 у справі 904/1740/19 було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно Висновку експерта від 04.09.2020 №3919-19 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам справи №904/1740/19 (а.с.154-165, т. 3):

- дахова котельня, яка згідно технічної інвентаризації від 26.11.1998 складається з прим. ХVІІ-8 (27,6м2) (на час дослідження в даному приміщені виконано приміщення для персоналу (без нумерації та літерування) площею ~5,6м2 з цегляними стінами, дверним та віконним прорізами), прим.ХVІІ-9 (39,4м2 ), прим. ХVІІ-10 (2,0м2 ), прим. ХVІІ-11 (1,9м2), прим. ХVІІ-12 (45,3м2) і які є складовими площі 112,3 кв.м., яка розташована в житловому будинку №1 по бульвару Зоряний у м. Дніпрі (секція 2), є допоміжним та технічним приміщенням житлового багатоквартирного будинку №1 по бульвару Зоряний у м. Дніпрі (секція 2);

- приміщення дахової котельні, яка згідно технічної інвентаризації від 26.11.1998 складається з прим. ХVІІ-8 (27,6м2) (на час дослідження в даному приміщені виконано приміщення для персоналу (без нумерації та літерування) площею ~5,6м2 з цегляними стінами, дверним та віконним прорізами), прим.ХVII-9 (39,4м2 ), прим. ХVІІ-10 (2,0м2), прим. ХVІІ-11 (1,9м2), прим. ХVІІ-12 (45,3м2 ) і які є складовими площі 112,3 кв.м., яка розташована в житловому будинку №1 по бульвару Зоряний у м. Дніпрі (секція 2), враховуючи планувальні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, є неподілним майном;

- дослідженням встановлено, що в приміщенні вбудованої дахової котельні, яка згідно технічної інвентаризації від 26.11.1998 складається з прим. ХVІІ-8 (27,6м2) (на час дослідження в даному приміщені виконано приміщення для персоналу (без нумерації та літерування) площею ~5,6м2 з цегляними стінами, дверним та віконним прорізами), прим. ХVII-9 (39,4м2 ), прим. ХVІІ-10 (2,0м2), прим. ХVІІ-11 (1,9м2), прим. ХVІІ-12 (45,3м2 ) і які є складовими площі 112,3 кв.м., яка розташована в житловому будинку №1 по бульвару Зоряний у м. Дніпрі (секція 2), зокрема у прим. ХVIІ-12 (45,3м2), окрім котельної з 10 модулів АФ-105 з модулем управління, які було встановлено на час введення будинку в експлуатацію відповідно до Акту державної технічної комісії від 07.05.1999 про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації та рішення від 17.06.1999р. №1147 про затвердження вищезазначеного акту, для опалення секції №2 будинку №1 по бульвару Зоряний у м. Дніпрі, іншого обладнання не встановлювалось.

Отже, дахова котельня є допоміжним приміщенням з наявним в ньому обладнанням, є необхідним для забезпечення належної експлуатації багатоквартирного будинку в цілому, а тому підлягає передачі в управління позивачу, оскільки власники квартир у будинку №1 по бульвару Зоряний у м. Дніпрі є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, у тому числі і дахової котельні, яка віднесено до неподільного майна, що не може бути відчужено.

Ураховуючи встановлення належності спірних приміщень до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, позивачу не потрібно доводити право власності на це приміщення, оскільки за наявності у нього статусу допоміжного приміщення воно перебуває у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку, представником яких виступає позивач (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18).

Викладеним спростовуються доводи відповідача та третьої особи щодо неврахування судом належності спірної котельні до комунальної власності.

Також, згідно інформаційної довідки від 08.08.2019 №176857872 щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не вбачається інформації про те, що власником спірного майна - дахової котельні по бульвару Зоряний, 1 у місті Дніпрі є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради (а.с. 231-233, т. 2).

Реєстр об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра по бульвару Зоряному, 1, до якого б було віднесено котельну дахову загальною площею 112,3 кв.м, в матеріалах справи відсутній.

Рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2005 №18/29 "Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Дочірнього підприємства Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" із виробництва теплової енергії "Теплоенерго" свідчить тільки про надання згоди на прийняття у комунальну власність, а не про набуття/виникнення такого права комунальної власності на спірне майно. За викладеного колегія суддів відхиляє доводи третьої особи щодо ненадання оцінки вказаному рішенню. Окрім того, оскарження такого рішення з боку позивача не призведе до фактичного поновлення його прав та не є належним способом захисту у даних правовідносинах.

Таке нерухоме майно не є комунальною власністю, а, як вже зазначалося, є власністю власників квартир багатоквартирних житлових будинків, в яких воно розташовано.

На час створення ОСББ "Зоряний" діяла редакція Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", яка передбачала прийняття на власний баланс ОСББ всього житлового комплексу та, відповідно, колишній балансоутримувач повинен був передати таке майно ОСББ з балансу на баланс (ст. 11).

Проте, відповідно до акту від 25.01.2010р. приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс було передано на баланс ОСББ "ЗОРЯНИЙ" житловий комплекс по бульвару Зоряний №1 у місті Дніпропетровську, при цьому, фактично котельня не була передана ОСББ за цим актом.

З 01.07.2015 редакція Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" змінилася та встановлено обов`язок колишнього балансоутримувача багатоквартирного будинку або особи, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечити передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж (ч. 18 ст. 6).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 301 затверджено Порядок списання з балансу багатоквартирних будинків, який визначає механізм списання з балансу міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними підприємствами та органами місцевого самоврядування багатоквартирних будинків, у яких розташовані приміщення приватної та інших форм власності.

У свою чергу відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 №13 (який був чинний на момент звернення позивача до суду та втратив чинність 13.09.2019), для приймання-передачі об`єкта в управління утворюється відповідна комісія у складі представників попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, власників, співвласників та особи, що буде здійснювати управління будинком. Комісію очолює представник сторони, яка приймає. Комісія визначає технічний стан об`єкта відповідно до вимог законодавства та складає акт приймання-передачі об`єкта в управління (з управління) (далі - акт приймання-передачі об`єкта). Кожній із сторін, що бере участь у прийманні-передачі об`єкта, надається примірник акта приймання-передачі, підписаний членами комісії та затверджений керівництвом кожної сторони - юридичної особи. При передачі об`єкта в управління попередній балансоутримувач чи особа, що здійснювала управління будинком, надає замовнику, а замовник передає особі, що буде здійснювати управління будинком, оригінали або належним чином завірені копії документів.

До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна (Абзац четвертий частини дев`ятої статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Як встановлено вище, загальними зборами ОСББ "ЗОРЯНИЙ", оформленими протоколом № 16 від 05.08.2015, прийнято рішення взяти котельню на свій баланс та у своє управління, відмовитися від послуг Теплоенерго.

Не зважаючи на звернення позивача спірна котельня так і не була передана йому в управління.

За положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення прав позивача у справі.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому за змістом зазначеної норми (статті 261 Цивільного кодексу України) законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Про порушення своїх прав у зв`язку з непереданням позивачу спірної котельні останній мав дізнатися з моменту складення акту від 25.01.2010р. приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс відповідно до якого було передано на баланс ОСББ "ЗОРЯНИЙ" житловий комплекс по бульвару Зоряний №1 у місті Дніпропетровську, при цьому, оскільки за вказаним актом котельня не була передана, а залишилась в управлінні та на балансі відповідача.

З позовом у даній справі позивач звернувся 25.04.2019, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідач заявив про пропуск строку позовної давності (а.с. 198-199, т. 2), позивач просить визнати поважними причини пропуску позовної давності і не застосовувати позовну давність як підставу у задоволенні позову, поновивши строки позовної давності (а.с 213-216, т. 3).

За положеннями ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач тривалий час намагався встановити статус спірного майна, його належність та неодноразово звертався з вимогами про передачу майна про що свідчить відповідна переписка сторін (а.с. 35-42, т. 1; а.с. 64-66, 100-106, т. 2); відмову у передачі спірного майна з посиланням на належність спірної котельні до комунальної власності та перебування її на балансі у відповідача з наданням відповідних документів було отримано позивачем лише у 2019 році.

Окрім того, лише 05.08.2015 загальними зборами ОСББ "ЗОРЯНИЙ", оформленими протоколом № 16, прийнято окреме рішення взяти котельню на свій баланс та у своє управління, відмовитися від послуг Теплоенерго.

Посилання апелянта на отримання 16.09.2015 позивачем відмови у передачі котельні відхиляються, оскільки до вказаного листа не було надано доказів передачі відповідачу на баланс котелень 1,2,3 секцій.

За викладеного, застосовуючи принципи справедливості, добросовісності і розумності, виходячи з фактичних обставин, з огляду на дійсне порушення прав та законних інтересів прав позивача, враховуючи неодноразові звернення позивача до відповідача та третьої особи з питанням передачі дахової котельні та зволікання останніх щодо такої передачі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання причин пропуску позивачем строків позовної давності поважними та захисту порушеного права позивача.

Європейський суд з прав людини наголосив, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992).

З метою недопущення порушення прав особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 129 Конституції України, для захисту прав і охоронюваних законом інтересів сторін, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що позовну давність позивачем пропущено з поважних причин.

А отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Самостійних підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині розподілу судом понесених позивачем витрат, пов`язаних з наданням йому правової допомоги, на загальну суму 23 710, 00 грн. апелянт не наводить.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача, як на підставу для відмови у позові на обставини перебування у комунальній власності спірної котельні з 28.10.2000, на балансі відповідача з 20.12.2005, тоді як реєстрація позивача була здійснена лише 11.04.2006.

Вище встановлено відсутність доказів перебування спірної котельні у комунальній власності та її належність до допоміжних приміщень, що свідчить про виникнення права спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку на зазначене нерухоме майно. Враховуючи встановлення належності спірних приміщень до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, позивачу не потрібно доводити право власності на це приміщення, оскільки за наявності у нього статусу допоміжного приміщення воно перебуває у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку, представником яких виступає позивач.

Вказаним відхиляються і доводи апелянта, що спору про фактичну передачу майна у даній справі мало передувати вирішення питання права власності на нього.

Також, суд відхиляє доводи апелянта, що він є неуправленою особою для передачі майна, яке йому не належить на праві власності.

Проте, вище наведені норми, які зобов`язують саме балансоутримувача здійснювати таку передачу; саме відповідач є балансоутримувачем спірного майна.

Щодо зобов`язання передачі котельні саме з обладнанням, то такі висновки узгоджуються з визначенням спільного майна багатоквартирного будинку, наданому у п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Окрім того, вище зазначено, що обладнання є первинно встановленим, доказів його заміни відповідачем чи третьою особою матеріали справи не містять.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/1740/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/1740/19 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.11.2021

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов