ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 Справа № 908/2787/20

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Кощеєв І.М., Чус О.В.

секретар судового засідання Загреба В.С.

за участю представників:

від позивача: Шеховцова Н.О., довіреність №031/20-19 від 22.01.2021, представник

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі" на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.06.2021 у справі №908/2787/20 (суддя Дроздова С.С.; рішення ухвалене о 12:58 год. у місті Запоріжжя, повне рішення оформлено і підписано 23.06.2021)

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі", м.Запоріжжя

до відповідача: Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7", м.Запоріжжя

про стягнення 352692 грн. 76 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" 324154 грн. 10 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, 13638 грн. 55 коп. 3% річних, 14900 грн. 11 коп. інфляційних витрат.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.06.2021 у справі №908/2787/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з обставин того, що позивач не довів належними доказами надання послуг з опалення по кожному з об`єктів (первинні документи на підтвердження зняття показів з лічильників по кожному об`єкту, а саме: копії журналу обліку теплової енергії по показникам приладу обліку, акт прийому в експлуатацію приладу обліку теплової енергії з одиницею виміру теплової енергії МВт, обґрунтування нормативного навантаження по кожному об`єкту окремо); здійснені позивачем сукупні місячні нарахування за невизначену у рахунках кількість приміщень у різних будинках, з різним призначенням цих приміщень, їх розташувань, без встановлення та надання доказів загальної опалювальної площі будинку і окремого приміщення, наявність або відсутність комерційного приладу обліку, позбавляють відповідача можливості провести перевірку розрахунку зазначеної послуги.

Господарський суд дійшов висновку, що у заявлених позовних вимогах, з урахуванням порядку детального розрахунку розподілу обсягу спожитої теплової енергії для централізованого опалення приміщень, які перебувають на балансі відповідача, неможливо встановити по яким саме об`єктам нараховано заборгованість, оскільки між сторонами існує спір щодо переліку приміщень, отже відсутня точна зведена інформація, погоджена обома сторонами щодо кількості приміщень та проведених нарахувань, на підставі яких заявлені вимоги.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем належним чином не обґрунтовано жодних правових підстав включення в єдиний особовий рахунок значної кількості приміщень, розташованих у різних за експлуатаційними характеристиками багатоквартирних будинках, які мають різну поверховість, наявність або відсутність будинкових приладів обліку, різні матеріали стін будинку, їх утеплення, площу, наявність приладів опалення в місцях загального користування та інші фактори, що впливають на розрахунок суми за послуги централізованого опалення; відсутність первинних документів обліку, на підставі яких розраховується ціна (загальна вартість) наданої послуги з централізованого опалення унеможливлює перевірку розрахунку зазначеної послуги, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в сумі 324154 грн. 10 коп. - заборгованості за надані послуги з централізованого опалення є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, враховуючи вказане, суд зазначив, що відсутні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 14900 грн. 11 коп. та 13638 грн. 55 коп. 3% річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач (Концерн "Міські теплові мережі") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 03.06.2021 у справі №908/2787/20 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалене господарським судом з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач вважає, що ним було надано до суду всі необхідні дані для повного та всебічного розгляду справи, детальну інформацію щодо нарахувань по кожному приміщенню окремо з їх остаточним переліком, що виключає спірність обставин щодо їх кількості та площі, як це зазначено в оскаржуваному рішенні; банківські виписки щодо підтвердження факту оплати за надані послуги та інші доказі, які містяться в матеріалах справи.

На думку скаржника, норми чинного законодавства не виключають можливість нарахувань за послуги з централізованого опалення на декілька об`єктів разом, за умови єдиного підходу нарахувань за Правилами №630.

За доводами скаржника, навіть за відсутності договору, з належним підтвердженням матеріалами справи факту її поставки споживачу, останній не звільняється від оплати такого товару.

Крім того, позивач посилається на те, що надання послуг з централізованого опалення здійснювалося до нежитлових приміщень, які були передані відповідачу згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №439/9 від 21.09.2018 "Про передачу майна комунальної власності в господарське відання Комунальному підприємству "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7".

Скаржник зазначає, що нарахування за спожиті послуги з централізованого опалення з листопада 2018 року здійснювалося на особовий рахунок № НОМЕР_1 , у зв`язку з чим у період з листопада 2018 року по квітень 2020 року відповідачу надавались послуги з централізованого опалення на |загальну суму 924154,10 грн., яка повинна бути оплачена відповідачем в силу приписів, ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", однак за спірний період (листопад 2018 року - квітень 2020 року) відповідачем здійснена оплата за надані послуги на загальну суму 600000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками та копіями платіжних доручень, в який в призначенні платежу зазначено, що оплата відбувається за теплову енергію за певний період на особовий рахунок № НОМЕР_1 , будь-якого слова про авансові внески в зазначених платіжних документах не міститься, у зв`язку з чим, сплачені відповідачем позивачу кошти в сумі 600000 грн. не є авансом чи авансовими внесками відповідача, а є конкретною оплатою за отримані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року.

Апелянт вважає, що оскільки відповідачу за актами приймання-передачі на виконання рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №439/9 від 21.09.2018 було передано в господарське відання майно комунальної власності (нежитлові приміщення) згідно з додатками 1, 2, 3 до рішення, КП "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" є споживачем послуг з централізованого опалення, які постачались на вказані об`єкти та не звільняється від утримання такого майна.

Позивач посилається і на те, що відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення, а у зв`язку з тим, що об`єкти споживання теплової енергії відповідача мають спільне з будинком підключення до теплової мережі позивача, факт отримання теплоносія в період опалювального сезону з 04.11.2018 по 05.04.2019 та в листопаді 2019 року підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2018-2019 роках № 511 від 01.11.2018, № 130 від 04.04.2019 та про початок опалювального сезону 2019-2020 роках №441 від 24.10.2019, актами приймання-передачі та рахунками за спожиту теплову енергію.

Скаржник зазначає, що в матеріалах справи наявні реєстри відправленої кореспонденції та реєстри про отримання актів приймання-передачі та рахунків за спожиту теплову енергію за листопад 2018 року - квітень 2019 року та за листопад 2019 року-квітень 2020 року, які свідчать про направлення вказаних документів на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та їх отримання останнім, обставини чого в ході розгляду справи не заперечувалися відповідачем, як і не було надано відповідачем позивачу письмових заперечень щодо нарахувань та наданих йому актів та рахунків за теплову енергію.

Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що приміщення КП "ВРЕЖО №7" приєднані до внутрішньобудинкових систем житлових будинків, то правовідносини між сторонами підпадають під регулювання Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення тa типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (Правила №630).

За доводами скаржника нарахування за послуги з централізованого опалення відповідачу здійснювалися позивачем з урахуванням показників будинкових засобів теплової енергії та опалювальної площі приміщень, переданих в господарське відання відповідачу.

У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку щодо своєчасної і повної оплати фактично спожитої теплової енергії за спірний період відповідно до вимог чинного законодавства позивачем здійснено нарахування відповідачу і 3% річних в сумі 13638,55 грн. та інфляційних втрат в сумі 14900,11 грн.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області - без змін, посилаючись на наступне.

Відповідач зазначає, що він не є фактичним споживачем теплової енергії по вільним нежитловим приміщенням Комунарського району м. Запоріжжя у період, вказаний у позові, що не заперечується позивачем, а навпаки підтверджується рахунками позивача, в яких зазначено, що приміщення, які визначені предметом спору, є вільними.

Також, відповідач посилається і на те, що право господарського відання не оформлено в установленому законом порядку за відповідачем за жодним приміщенням, зазначеним у позові, фактично відповідач виступає балансоутримувачем нежитлових приміщень комунальної форми власності, які є передаються в оренду третім особам, при цьому відповідач не може бути орендодавцем в силу обмежень, встановлених власником майна - Запорізькою міською радою; позивач не надав доказів звернення до власника з подібними вимогами щодо оплати послуг з опалення;

За доводами відповідача позовна заява не містить детальний розрахунок нарахованих сум, а при перевірці виявилось значне завищення вартості поставленої теплової енергії всупереч пунктам 12, 23 Правил №630.

Відповідач зазначає, що між сторонами відсутні договірні відносини та позивач зробив все можливе, щоб їх уникнути шляхом постійного нав`язування власних умов, завищення ціни та зриву досягнутих домовленостей між сторонами в ході переддоговірних перемовин; позивачем не надані докази фактичного надання послуги з опалення - кількісні та якісні характеристики, встановлені ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" щодо площ та спожитої теплової енергії, які повинні підтверджуватись належними доказами - первинними документами.

На думку відповідача, враховуючи приписи статей 322, 327, 382 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" оплату послуг з централізованого опалення, зазначених в позовній заяві, повинні нести органи місцевого самоврядування Запорізької міської ради.

Відповідач посилається і на те, що на виконання рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №439/9 "Про передачу майна комунальної власності в господарське відання Комунальному підприємству "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" Запорізької міської ради" від 21.09.2018 відповідачем проведено роботу з прийняття на баланс, підписання додаткових угод до договорів оренди комунального майна щодо зміни балансоутримувача з КП "Наше місто" на КП "ВРЕЖО №7", упорядкування та систематизації роботи з нежитловими приміщеннями по районам м.Запоріжжя (в загальній кількості 1415 об`єктів), стягнення заборгованості з орендної плати за попередні періоди, у зв`язку з чим у господарських правовідносинах, пов`язаних з нерухомим майном комунальної форми власності, відповідач виступає балансоутримувачем приміщень, що надаються в користування третім особам на підставі рішень Запорізької міської ради та укладених договорів користування нерухомим майном, за якими відповідач набуває повноваження по окремим приміщенням, зокрема, нараховувати та стягувати орендну плату, контролювати виконання умов договору оренди тощо, у зв`язку з чим відповідач фактично використовує лише 2 приміщення, розташовані за адресами: пр.Металургів,11 та вул. Товариська,39, які не входять у перелік приміщень по справі №908/2787/20. Враховуючи зазначене, питання щодо державної реєстрації господарського відання на нежитлові приміщення, вказані у рішенні виконкому Запорізької міської ради №439/9 від 21.09.2018 перед відповідачем власником не ставилось, державна реєстрація права господарського відання КП "ВРЕЖО №7" відсутня, що спростовує правову позицію позивача про набуття відповідачем вказаного речового права та, відповідно, обов`язку утримання майна; визначення відповідача балансоутримувачем майна та передання йому майна за актом приймання-передачі не тягне за собою перехід права власності або інше речове право (господарського відання, оперативного управління) на таке майно.

Крім того, як зазначає відповідач, КП "ВРЕЖО №7" як умовна третя сторона між власником приміщень та виробником теплової енергії не виключало можливість оплати послуг концерну за опалення вільних приміщень комунальної форми власності за умови підписання договору та надання детальних розрахунків на кожне приміщення окремо та підтверджуючих первинних документів.

Відповідач вважає наведений позивачем у позовній заяві розрахунок таким, що не відповідає приписам ст.ст. 9-10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та не містить відомості про фактично спожиту теплову енергію, оскільки станом на листопад 2018 року (період виникнення спірних правовідносин) порядок обліку та оплати послуг самостійно визначався позивачем, за відсутності згоди відповідача, п. 12 Правил №630, а саме у разі встановлені будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі, а у разі його відсутності за нормативами (нормами) споживання.

На думку відповідача, в порушення ст. 9 "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" позивачем не зазначено, які об`єкти теплопостачання обладнано будинковими засобами обліку теплової енергії, а які ні, в який період лічильники були відсутні, не надані відповідні акти вводу в експлуатацію.

Щодо площ спірних приміщень відповідач зазначає, що жодна площа приміщень, перелічена в переліках, наданих позивачем, не підтверджена витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у зв`язку з чим використання величин площ в розрахунку розподілу обсягу спожитої теплової енергії є недоведеним та необґрунтованим, тобто одна із складових для нарахування за спожиту теплову енергію недоведена.

Крім того, відповідач посилається і на те, що відповідно до вимог ст. 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" у розрахунок вартості опалення закладається не сама площа приміщення, а пропорційна величина займаної площі до загальної площі будинку, однак відомості щодо площ будинків, в яких розташовані приміщення, позивачем не надано; між сторонами існують постійні суперечки щодо розміру площ, а саме відповідач вважає вірними ті розміри, які він зазначив у своєму контррозрахунку, оскільки він є балансоутримувачем приміщень, наведених в переліку, неодноразово здійснював обстеження вказаних приміщень, а позивач ухиляється від обстеження спірних приміщень, що підтверджується листуваннями між сторонами, які наявні в матеріалах справи.

Також, за доводами відповідача, позивачем при визначенні коефіцієнту опалення застосовано невірні вихідні дані, замість середньої фактичної температури зовнішнього повітря відповідного розрахункового періоду (місяця) застосовано температуру найхолоднішої п`ятиденки для м. Запоріжжя - 21°С, при цьому, відповідач позбавлений можливості самостійно розрахувати коефіцієнт опалення відповідного періоду та обсяг фактично спожитої теплової енергії, оскільки матеріали справи не містять даних щодо середньої місячної фактичної температури зовнішнього повітря у м. Запоріжжі протягом листопаду 2018 року - листопаду 2019 року, коефіцієнт відхилення температури відповідно до будівельних норм тощо.

На думку відповідача позивачем не надані первинні документи, на підставі яких може бути підтверджено фактичне надання послуги з централізованого опалення (щомісячні акти зняття показів загальнобудинкового лічильника, на підставі яких визначається кількість спожитої теплової енергії будинком в цілому; акти готовності до опалювального періоду будинку в цілому, які дають змогу використовувати в роботі покази загальнобудинкового лічильника; акти промивки системи теплопостачання, які свідчать про технічну готовність інженерної мережі централізованого теплопостачання будинку в цілому; первинні документи на підтвердження загальної та опалювальної площі будинку, що дасть змогу визначити процентне співвідношення приміщень, які включені в предмет позову в загальній площі будинку та відповідно частку теплової енергії та/або тепловтрат, яка розподіляється на приміщення згідно вимог чинного законодавства).

Позивачем не наведено жодних правових підстав включення в єдиний особовий рахунок 49 приміщень, розташованих у різних за експлуатаційними характеристиками багатоквартирних будинках, які мають різну поверховість, наявність або відсутність будинкових приладів обліку, різні матеріали стін будинку, їх утеплення, площу, наявність приладів опалення в місцях загального користування та інші фактори, що впливають на розрахунок суми за послуги централізованого опалення.

Відповідач зазначає, що в наданих позивачем рахунках на оплату спожитої теплової енергії зазначено, що розрахунок здійснений на підставі "вимірювальних приладів та діючих тарифів", однак з доданих до позову актів приймання-передачі теплової енергії неможливо визначити, яким чином позивач виконав нарахування плати за спожиту теплову енергію, відсутні показники будинкового приладу обліку, теплового навантаження за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року, не зазначена площа нежитлового приміщення, норми споживання на 1 кв. м; підстави нарахування та розрахунок теплового навантаження відсутні.

За доводами відповідача, рахунки Концерну "МТМ", які надані КП "ВРЕЖО №7" та додані до позовної заяви, не відповідають вимогам, встановленим ст.ст. 8, 9-11 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", оскільки вони не конкретизовані вихідними розрахунковими даними, з них неможливо встановити, за яке приміщення здійснено нарахування, характеристики нежитлових приміщень відсутні; рішення Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних періодів/сезонів, на які посилається позивач, є підставою для здійснення позивачем теплопостачання у спірному періоді, однак не доводять обсяг поставленої відповідачу теплової енергії.

Крім того, відповідач посилається на те, що здійснював авансові внески в рахунок майбутнього договору згідно власних розрахунків сума авансу складає 600000,00 грн., з наданих позивачем до матеріалів справи банківських виписок вбачається підтвердження оплати послуг з опалення з боку відповідача, однак позивачем не надано зарахування та рознесення вказаної оплати за кожним приміщенням окремо, яке входить в предмет позову, що додатково робить розрахунок позивача, доданий до справи непідтвердженим.

Також відповідач посилається на те, що у переліку зазначені різні типи приміщень, з різними технічними характеристиками приладів опалення: наявністю радіаторів (опалювальні), наявністю транзитних трубопроводів теплопостачання (тепловтрати, тобто майже неопалювальні) та відсутністю будь-яких опалювальних пристроїв (неопалювальні), однак позивач при розрахунку застосував єдиний підхід до нарахувань, в тому числі, до підвальних приміщень, в яких відсутні та не передбачені прилади опалення, а фактичне споживання теплової енергії є значно нижчим.

Відповідач зазначає, що положення Методики №315 щодо обрахунку тепловтрат, взагалі не використовує позивач в розрахунку, всупереч вимог чинного законодавства, рахунки позивача за опалення нежитлових приміщень відповідача не містять додаткового нарахування за втрати теплової енергії з трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалювання у нежитлових приміщеннях (місцях загального користування та інше).

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну "Міські теплові мережі" на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.06.2021 у справі №908/2787/20; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 20.09.2021 о 14:30 год.

В судовому засіданні 20.09.2021 представник позивача підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення.

Представник відповідача в судове засідання 20.09.2021

В судовому засіданні 20.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Рішенням Запорізької міської ради №17 від 11.01.2002 "Про створення комунальних підприємств теплових мереж" створено Концерн "Міські теплові мережі".

Концерн "Міські теплові мережі" діє на підставі статуту, відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.4. якого, основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності підприємства є, зокрема, виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут. Основними функціями Концерну є: забезпечення розвитку теплофікаційного господарства та забезпечення тепловою енергією для комунально-побутових потреб населення, бюджетних установ і організацій, госпрозрахункових підприємств, інших об`єктів, розташованих в зоні діяльності Концерну; збір коштів за послуги теплопостачання зони діяльності Концерну (територія міста Запоріжжя) з метою централізованих розрахунків за енергоресурси.

21.09.2019 виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №439/9 "Про передачу майна комунальної власності в господарське відання комунальному підприємству "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" (зі змінами), відповідно до пункту 1 якого, вирішено вилучити з господарського відання КП "Наше місто" Запорізької міської ради та передати в господарське відання КП "ВРЕЖО №7" Запорізької міської ради майно комунальної власності згідно з додатками 1, 2, 3 до рішення.

Згідно з п. 2 рішення доручено КП "Наше місто" ЗМР передати, а КП "ВРЕЖО №7" ЗМР прийняти в господарське відання майно комунальної власності згідно з додатками 1, 2, 3 до рішення. (п. 2 рішення).

Зобов`язано КП "ВРЕЖО №7" ЗМР, підготувати проекти відповідних додаткових угод до чинних договорів оренди (позички) та забезпечити їх підписання (п. 3 рішення).

Зобов`язано КП "ВРЕЖО №7" ЗМР надати до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради інформацію щодо виконання пунктів 2, 3 рішення (п. 4 рішення).

Концерн "Міські теплові мережі" по відношенню до відповідача як споживача послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення.

За період з листопада 2018 року по квітень 2020 року загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення, наданих Концерном "Міські теплові мережі" відповідачу склала 324154 грн. 10 коп.

Відповідно до актів приймання-передачі об`єктів нерухомого майна приміщення знаходяться у господарському віданні відповідача.

Листом №579/06 від 08.05.2019 позивач направив на адресу відповідача договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №504002 від 07.05.2019 на об`єкти нежитлового фонду по Комунарському району та 10.05.2019 за №1040/22 позивач надіслав на адресу відповідача акти приймання-передачі та рахунки.

Між тим, відповідач не відповів на пропозицію позивача та не уклав договору про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Як встановлено господарським судом, незважаючи на відсутність договору, з метою недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Перелік нежитлових приміщень (додаток №1 до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 500002 від 07.05.2019) послуги з централізованого опалення позивач надавав на наступні об`єкти: вул. Дослідна станція, 74 - 186,5 м2, вул. Європейська, 16 - 69,9 м2, вул.Новокузнецька,12 - 89,35м2, вул. Новокузнецька,12 - 94,78м2, вул. Новокузнецька, 27 - 52,7м2, вул. Олімпійська, 10А - 157,23м2, вул. Ситова,7 - 49,4м2, Всього 699,86м2. Вільні приміщення: вул. 40 років Перемоги, 13 - 213,1м2, вул. Автозаводська, 6 - 33,3м2, вул.Автозаводська, 6 - 53,5м2, вул. Автозаводська, 12 - 32м2, вул. Автозаводська, 30 - 32,5 м2, вул. Дослідна станція, 74 - 51,3м2, вул. Дослідна станція, 74 - 54,8м2, вул. Дослідна станція, 76 - 91,8м2, вул.Дослідна станція, 84 - 68м2, вул. Європейська, 16 - 40,6м2, вул. Європейська, 16 - 51,2м2, вул.Європейська, 21-162,9м2, вул. Комарова, 25А - 18,2м2, вул. Космічна/Чумаченко, 124/1 - 42,9м2, вул. Космічна/Чумаченко, 124/1 - 157,2м2, вул. Космічна, 132 - 186,85м2, вул.Новокузнецька, 12 - 111,19м2, вул. Новокузнецька, 27 - 14,4м2, вул. Новокузнецька, 27-68м2, вул. Новокузнецька,44 - 30,2м2, вул. О.Говорухи, 36 - 98,1м2, вул. О.Говорухи, 6338,39м2, вул. О.Говорухи, 63-44,64м2, вул. О.Говорухи, 63 - 180,67м2, вул. Олімпійська, 10 - 29,2м2, вул. Олімпійська, 10-114,38м2, вул. Олімпійська, 10А - 116,97м2, вул. Олімпійська, 12 - 155,1м2, вул. Північнокільцева, 22А-43,98м2, вул. Рязанська, 11-53,7м2, вул. Рязанська, 11 - 396,7м2, вул. Ситова, 7 - 99,25м2, вул. Ситова, 11 - 190,9м2, вул. Тополіна, 35 - 71,2м2, вул.Чумаченко, 23 - 18м2, вул. Чумаченко, 25А - 10,66м2, вул. Чумаченко, 25А - 100,14м2, вул.Чумаченко, 25Б - 58,43м2, вул. Юності, 59 - 93,34м2, вул. Юності, 59 - 225м2. Всього 3652,69м2. Всього по нежитловим приміщенням 4352,55м2.

За доводами позивача він неодноразово звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №504002 від 07.05.2019 та направляв листи відповідачу, однак відповідач не уклав договір та залишив листи без відповіді.

Між тим, матеріали справи містять листування між позивачем та відповідачем щодо укладання вищевказаного договору.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи листів №132 від 29.01.2019, №162 від 04.02.2019, №298 від 25.02.2019, №945 від 27.05.2019, №2421 від 28.10.2019, №2658 від 19.11.2019, №2665 від 19.11.2019, №2722 від 25.11.2019, №3055 від 16.12.2019, №209 від 24.01.2020, №212 від 24.01.2020, №548 від 26.02.2020, №1238 від 19.05.2020, №1366 від 04.06.2020, №26 від 11.01.2021, №329 від 09.02.2021, №330 від 09.02.2021 відповідач звертався до позивача з пропозицією щодо укладення договорів та надання розрахунків вартості послуги з опалення. У вказаних листах відповідач просив позивача надати для розгляду та підписання договори з постачання теплової енергії на опалювальний період 2019-2020 роках та зазначав, що списки нежитлових приміщень по кожному району міста узгоджувались з кожною філією Концерну "МТМ" окремо протягом 2018-2019 років, у зв`язку з чим, для уникнення розбіжностей щодо змісту проектів договорів з постачання теплової енергії відповідач наполягав на редакції типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністр України "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" №830 від 21.08.2019. Відповідач наполягав на підписанні договорів окремо на кожне нежитлове приміщення, оскільки Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та теплопостачання", чинним Законом України "Про житлово-комунальні послуги", постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 та типовими договорами передбачено облік та надання послуг опалення через показання вузла (вузлів) комерційного обліку окремого будинку або приміщення, введення до даних договору значного переліку кількісних та якісних характеристик по кожному будинку та приміщенню окремо.

Крім того, відповідач просив разом із проектом договору надавати відомості чи система опалення в приміщенні є відокремленою або не відокремленою від системи опалення житлового будинку, що має підтверджуватися актом обстеження системи теплоспоживання об`єкту теплопостачання, актами встановлення приладів комерційного обліку спожитої теплоенергії, договірними тепловими навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання у розрахунковому періоді, актами готовності до опалювального періоду, актами промивки системи центрального опалення, актами вводу в експлуатацію приладу обліку теплової енергії тощо. Відповідач повідомляв позивача, що з метою забезпечення сталої роботи підприємства та безперебійного постачання теплової енергії у 2020 році, необхідно провести процедуру закупівлі послуги з постачання теплової енергії у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі" через електронну систему РrоZоrrо, для проведення якої просив позивача надати інформацію щодо очікуваної вартості та обсягів предмета закупівлі, на закупівлю теплової енергії, згідно наданого КП "ВРЕЖО № 7" переліку вільних нежитлових приміщень, що перебувають у господарському віданні підприємства та будуть зазначені в договорі на 2020 рік (до 31.12.2020) з урахуванням норм ст. 631 Цивільного кодексу України на опалювальний період 2019-2020 років. Також у листах відповідач просив позивача надати розрахунки вартості опалення по кожному місяцю опалювального сезону 2018-2019 років нежитлових приміщень, які знаходяться у багатоквартирних будинках, за наявності будинкового приладу обліку теплової енергії.

Додатково відповідач повідомляв, що у Комунального підприємства "ВРЕЖО №7" власником якого є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради відсутні повноваження для позадоговірного використання коштів громади, а тому оплата будь-яких послуг здійснюється виключно на договірних засадах на підставі чинного законодавства з дотриманням принципу верховенства права, закріпленого в статті восьмій Конституції України.

Листами №5299/44 від 28.12.2019, №232/06 від 04.03.2020, №510/06-1 від 16.06.2020, №508/06-1 від 16.06.2020, №509/06-1 від 16.06.2020, №329/44 від 21.01.2021, №25/44 від 11.02.2021, №726/44 від 11.02.2021 позивач неодноразово відмовляв відповідачу в укладенні договору, наполягав лише на одержанні грошових коштів без належного документального підтвердження наданої послуги. Вказані листи мотивовані тим, що Законом України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, на виконання норм Закону постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, однак перехід на договірні відносини відповідно до норм Закону на даний час є неможливим у зв`язку з відсутністю встановленого тарифу на послугу з постачання теплової енергії, що є істотною умовою договору на послугу з постачання теплової енергії. Щодо не підписання акту приймання-передачі теплової енергії позивач зазначив, що акт та рахунок не є доказом отримання комунальної послуги, а є лише документами, які вказують на кількісний показник отриманої послуги, підрахованої відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з законодавством. Факт же отримання послуги підтверджується Рішенням ЗМР про початок опалювального сезону 2019-2020 роках та розташуванням приміщень у житловому будинку.

Крім того, листом вих. №26 від 11.01.2021 позивач просив відповідача у найкоротший термін надати для розгляду та підписання проекти договорів з постачання теплової енергії на 2021 рік на кожне вільне опалювальне приміщення та проекти договорів купівлі-продажу втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку на кожне вільне неопалювальне приміщення підвального поверху, яке передано в господарське відання та обліковується КП "ВРЕЖО №7", списки приміщень та їх характеристики неодноразово надавалися Концерну "МТМ", вирішення суперечностей щодо наявності приладів опалення в приміщенні, можливе шляхом комісійного обстеження вільних нежитлових приміщень.

У відповіді на лист №26 від 11.01.2021 відповідач зазначив, що співвласники багатоквартирного будинку самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), у межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг. Також, посилаючись на ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" відповідач зазначив, що для того, щоб укласти нові договори, необхідно провести загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, прийняти рішення про вибір моделі договірних відносин, повідомити виконавця послуги про вибір моделі договірних відносин, надавши протокол загальних зборів і після цього здійснювати роботу, направлену на укладення договору.

При цьому, позивач зазначив, що на даний час протоколи загальних зборів в якому б співвласники багатоквартирних будинків у яких знаходяться приміщення, що перебувають у господарському відданні КП "ВРЕЖО №7" визначились з моделлю договірних відносин Концерну "МТМ" не наданий, а отже укладення нових договорів із співвласниками наразі є неможливим. Перехід на нові договірні відносини має здійснюватись усіма споживачами у багатоквартирному будинку, адже нові договори про надання комунальних послуг передбачають суттєві зміни у підходах до розподілу комунальних послуг у будівлі та нарахуванні плати за комунальні послуги споживачам, існування в одному багатоквартирному будинку двох видів договорів (старих і нових) є неприпустимим.

Крім того, позивач зазначив, що надання Концерном "МТМ" інформації щодо цінової пропозиції та обсягів послуг з постачання теплової енергії буде можливе після отримання від відповідача запрошення на переговорну процедуру закупівлі, в якому буде зазначено місце та строк надання послуг окремо по кожному приміщенню за дотами.

09.02.2021 за вих. №329 відповідач надіслав позивачу запрошення на переговори.

11.02.2021 за №725/44 позивач надав відповідь про розгляд запрошення на учать у переговорах та повідомив, що Концерн "МТМ" не зможе прийняти участі у переговорах щодо закупівлі послуг з опалення у зв`язку з невідповідністю предмета закупівлі та проектів запропонованих до укладання договорів нормам чинного законодавства. Запрошення відповідача розцінено Концерном "МТМ" як встановлення замовником дискримінаційних вимог до учасників, що суперечить принципам здійснення публічних закупівель.

Акти приймання-передачі теплової енергії відповідач залишав без розгляду, у зв`язку з відсутність укладеного договору, відповідних розрахунків, доказів надання послуг опалення в будинку та неможливістю перевірки даних зазначених у актах.

Вищевикладеним підтверджується, що між позивачем та відповідачем ведуться переговори щодо укладення відповідного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Отже, між Концерном "Міські теплові мережі" та Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" договір з централізованого опалення постачання гарячої води не укладено.

Посилаючись на порушенням відповідачем обов`язку щодо своєчасної і повної оплати фактично спожитої теплової енергії за спірний період (01.11.2018-30.04.2020) Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" 324154 грн. 10 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, 13638 грн. 55 коп. 3% річних, 14900 грн. 11 коп. інфляційних витрат.

За наслідками розгляду позову Концерну "Міські теплові мережі" Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" №2633-IV від 02.06.2005, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про теплопостачання" він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання":

балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами;

споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію, теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Аналогічні положення містяться у пункті 3 Правил користування тепловою енергією, відповідно до якого споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до Закону України "Про природні монополії" Концерн "Міські теплові мережі" відноситься до суб`єктів природної монополії.

Основним предметом діяльності Концерну "Міські теплові мережі" є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ і організацій, інших категорій споживачів, її збут.

Як монополіст такої природної монополії відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання", Концерн "Міські теплові мережі" не може відмовити у наданні послуг з постачання теплової енергії за наявності технічної можливості на приєднання споживача до теплової мережі.

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, теплова енергія може споживатись лише на підставі договору.

Умовами п.п. 4, 14 Правил користування тепловою енергією визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Даною постановою також затверджено форму та зміст (умови) Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Отже, комунальні послуги надаються споживачеві згідно з договором, що укладається у відповідності до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, а сторони не можуть відступати від затверджених норм, а можуть тільки уточнювати окремі норми типового договору.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійсняються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

За вимогами пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що одним з основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

З огляду на викладені норми права, поставка теплової енергії без договору не допускається.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, договір між позивачем та відповідачем про купівлю-продаж теплової енергії не укладено.

Абзацом 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

При цьому відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13.

Теплопостачання це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо).

Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування" опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.

Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання.

Отже, при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них.

Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, навіть за відсутності договору, втім, з належним підтвердженням матеріалами справи факту її поставки споживачу, останній не звільняється від оплати наданих послуг.

При цьому, для стягнення заборгованості за поставлену позивачем та фактично спожиту відповідачем теплову енергію, доказуванню підлягає факт поставки/споживання такої теплової енергії, обсяг спожитої теплової енергії та її вартість.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні приписи містить частина сьома статті 193 Господарського кодексу України.

Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність (пункт 1 частини першої статті 174 Господарського кодексу України).

Оскільки в нежитлові приміщення, що знаходяться на балансі КП "ВРЕЖО №7", теплова енергія надходить не для задоволення власних житлово-побутових потреб, між ним та Концерном "МТМ" має бути укладено договір на поставку (купівлю-продаж) теплової енергії.

Згідно з п.п 1.6, 2.2 Статуту КП "ВРЕЖО №7" підприємство у свої діяльності підзвітне та підконтрольне власнику - Запорізькій міській раді та органу управління майном відповідно до норм чинного законодавства. Предметом діяльності підприємства є у тому числі: облік нерухомого майна комунальної власності, іншого майна, яке закріплено на праві господарського відання за підприємством та забезпечення їх належного утримання, збереження та використання; укладення договорів користування (оренди/позички) у відповідності до вимог чинного законодавства, рішень Запорізької міської ради та її виконавчого комітету; стягнення дебіторської заборгованості за надані підприємством житлово-комунальні послуги.

Відповідно до частини першої статті 275, частини шостої статті 276 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

У відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Як зазначалося вище, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу теплової енергії відповідачем не укладено, позивач виконав нарахування плати за спожиту теплову енергію за показниками будинкового приладу обліку.

Обов`язковими складовими правовідносин у сфері теплопостачання є: визначення категорії, до якої відноситься споживач; визначення тарифу послуги з теплопостачання та ціни послуги; підтвердження фактичного надання послуги; наявності укладеного договору або причин, що зумовили його відсутність.

Відповідно до п. 7 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, визначення кількісних та якісних показників послуги здійснюється відповідно до умов договору:

1) за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору;

2) з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії / приладів - "розподілювачів теплової енергії (у разі їх наявності) або дотриманням нормативної температури повітря у приміщеннях (для приміщень не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії / приладами - розподілювачами теплової енергії) - для індивідуального договору (із здійсненням обслуговування і проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання).

Комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями їх засобів вимірювальної техніки.

У разі коли одна будівля має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюються за сумою показань всіх вузлів комерційного обліку послуги у будівлі.

За рішенням співвласників будівлі розподіл здійснюється для кожної окремої частини будівлі з вузлом комерційного обліку послуги.

До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії обсяг споживання теплової енергії визначається за встановленою органом місцевого самоврядування нормою споживання, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно до площі (об`єму) приміщення споживача згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону №315 від 22.11.2018.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018, встановлено порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів.

Згідно з п. 2 Методики, неопалюване приміщення - приміщення у будівлі, яка забезпечується тепловою енергією від централізованого або автономного джерела теплопостачання та у якому не нормується температура внутрішнього повітря і відсутні опалювальні прилади будь-якого типу та трубопроводи внутрішньобудинкової системи теплопостачання та постачання гарячої води; опалюване приміщення - приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Як вбачається з переліку об`єктів нерухомого майна, які передані в господарське відання Комунальному підприємству "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7", серед переданих приміщень містяться приміщення першого поверху, приміщення цокольного поверху, приміщення підвального поверху, де розташовані розподільчі трубопроводи опалення будинку в цілому.

Відповідно, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у тих приміщеннях, де послуги з опалення не надаються, здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, вартість якої є нижчою по відношенню до вартості послуги з опалення, та визначається у відсотковому відношенні згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Між тим, позивач не надав доказів надання послуги з опалення по кожному з об`єктів (первинні документи на підтвердження зняття показів з лічильників по кожному об`єкту, а саме: копії журналу обліку теплової енергії по показникам приладу обліку, Акт прийому в експлуатацію приладу обліку теплової енергії з одиницею виміру теплової енергії МВт, обґрунтування нормативного навантаження по кожному об`єкту окремо).

Здійснені позивачем сукупні місячні нарахування за невизначену у рахунках кількість приміщень у різних будинках, з різним призначенням цих приміщень, їх розташувань, без встановлення та надання доказів загальної опалювальної площі будинку і окремого приміщення, наявність або відсутність комерційного приладу обліку, позбавляють відповідача можливості провести перевірку розрахунку зазначеної послуги.

Відповідно до доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості неможливо встановити, за якими саме об`єктам нараховано заборгованість, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо переліку приміщень, тобто відсутня точна зведена інформація погоджена обома сторонами щодо кількості приміщень та проведених нарахувань, за якими заявлені вимоги.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, Концерном "МТМ" належним чином не обґрунтовано правових підстав включення в єдиний особовий рахунок значної кількості приміщень, розташованих у різних за експлуатаційними характеристиками багатоквартирних будинках, які мають різну поверховість, наявність або відсутність будинкових приладів обліку, різні матеріали стін будинку, їх утеплення, площу, наявність приладів опалення в місцях загального користування та інші фактори, що впливають на розрахунок суми за послуги централізованого опалення, а відсутність первинних документів обліку, на підставі яких розраховується ціна (загальна вартість) наданої послуги з централізованого опалення унеможливлює перевірку розрахунку зазначеної послуги.

У цьому зв`язку колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в сумі 324154 грн. 10 коп. за надані послуги з централізованого опалення є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 74, частиною першою статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Таким чином, позивачем не доведено кількість спожитої теплової енергії, стягнення вартості якої є предметом спору у даній справі.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості, відповідно, відсутні підстави і для стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 14900 грн. 11 коп. та 13638 грн. 55 коп. 3% річних.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 7935,59грн. на оплату судового збору, понесені апелянтом у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 03.06.2021 у справі №908/2787/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Концерн "Міські теплові мережі".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 05.11.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус