ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

20 жовтня 2021 року Справа № 926/2339/21

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В., за участю секретаря судового засідання Фагурел А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (61202, Харківська обл., м. Харків, вул. Цілиноградська, 58 А, )

до виконавчого комітету Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, 1, 6)

про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу в сумі 36864,01 грн

та за зустрічним позовом виконавчого комітету Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, 1, 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (61202, Харківська обл., м. Харків, вул. Цілиноградська, 58 А, )

про стягнення штрафу в сумі 6785,23 грн

представники:

від позивача за первісним позовом не з`явився;

від відповідача за первісним позовом Фуркал С.О.

І. Стислий виклад позицій сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про стягнення 36864,01 грн заборгованості за договором постачання природного газу № 52/21/6527-юр від 05.01.2021 для потреб закладів органів місцевого самоврядування та інших закладів м. Чернівців у 2021 р., за поставлений у лютому 2021 природній газ, 1305,31 грн пені та 266,86 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання умов зазначеного договору у лютому 2021 позивач поставив відповідачу природній газ в обсязі 8,02452 тис. м. куб. на суму 35291,84 грн з ПДВ, проте відповідач не оплатив його вартість, внаслідок чого заборгував позивачу 35291,84 грн основного боргу. Крім того, за неналежне виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу за період з 01.04.2021 року по 01.07.2021 року 1305,31 грн пені та 266,86 грн. 3% річних.

У свою чергу виконавчий комітет Чернівецької міської ради подав до суду зустрічний позов про стягнення з ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» штрафу за невиконання умов договору поставки природного газу № 52/21/6527-юр від 05.01.2021.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що товариство у порушення умов договору за 20 днів до початку місяця поставки не попередило про неможливість поставки газу, у зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом нарахував йому штраф у розмірі 6785,23 грн.

Відповідач за первісним позовом своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, однак у зустрічній позовній заяві проти первісних позовних вимог заперечив у частині стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та відсотків за користування грошовими коштами через їх необґрунтованість з огляду на таке:

- ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» у порушення умов договору направив акт прийому-передачі природного газу із пропуском строків, встановлених договором, що, в свою чергу, призвело до несвоєчасного підписання вказаного акту й, відповідно, оплати за поставлений газ. У зв`язку з цим відповідачем неправильно розраховано (вказано початок розрахунку) пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання;

- до дати розірвання договору жодних фінансових зобов`язань на підставі актів приймання-передачі природного газу позивачем за первісним позовом не надсилались (такі акти були направлені на адресу позивача після розірвання договору), а тому з його вини відпали підстави для проведення оплати управлінням Державної казначейської служби у м. Чернівці за поставку природнього газу у лютому 2021. Оскільки порушення зобов`язання сталося цілком з вини кредитора, у нього не виникає також права на неустойку (пеню).

У письмових поясненнях виконавчий комітет Чернівецької міської ради надав обґрунтування розрахунку штрафу за невиконання умов договору поставки природного газу.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою суду від 09.06.2021 позовну заяву ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» залишено без руху через її не відповідність вимогам статей 164, 172 Господарського процесуального кодексу України та зобов`язано позивача надати суду докази надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів справи листом з описом вкладення.

Ухвалою від 29.06.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 20.07.2021, установив відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзиву на позов.

15 липня 2021 року відповідач подав до суду зустрічний позов вихідний №01/0218/1986 від 05.07.2021, в якому просить:

1) стягнути з ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» на користь виконавчого комітету Чернівецької міської ради штрафні санкції у сумі 6785,23 грн за невиконання останнім умов договору поставки природного газу № 52/21/6527-юр від 05.01.2021;

2) у задоволенні первісного позову щодо стягнення з виконавчого комітету Чернівецької міської ради на користь ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» грошові кошти у сумі 36864,01 грн відмовити у частині стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та відсотку за користування грошовими коштами.

Ухвалою від 20.07.2021 суд вирішив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом та призначити підготовче засідання на 10.08.2021, також установив відповідачу за зустрічним позовом строк для подання відзиву.

Ухвалою суду від 10.08.2021 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 25.08.2021.

За клопотанням представника відповідача за первісним позовом суд відклав розгляд справи у підготовчому засіданні на 07.09.2021.

06.09.2021 від позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання, скраплене електронним цифровим підписом, в якому він просить судове засідання, призначене на 07.09.2021 провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

За наслідками підготовчого засідання 07.09.2021 суд призначив справу до розгляду по суті на 20.10.2021.

У судове засідання 20.10.2021 позивач за первісним позовом явку свого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною четвертою статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі представника позивача за первісним позовом.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом проти задоволення позову в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та відсотків за користування грошовим коштами заперечував, натомість зустрічні позовні вимоги підтримав.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Заслухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

05 січня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (Постачальник) та виконавчим комітетом Чернівецької міської ради (Споживач) укладено договір постачання природного газу №52/21/6527-юр (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачу товар: природний газ для потреб закладів органів місцевого самоврядування та інших закладів м. Чернівці (далі газ) у 2021 р., а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору. Кількість товару: 136 900 м. куб. (п. 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 2.1 Договору Постачальник поставляє Споживачу газ в об`ємах, вказаних в розподільчій таблиці планового споживання газу 2021 рік.

Пункти 2.4, 2.5 Договору передбачають, що підписання цього Договору Споживач дає згоду Постачальнику для включення його до Реєстру споживачів Постачальників, розміщеного на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи відповідно до вимог Кодексу ГТС. Постачання газу за цим Договором здійснюється постачальником виключно за умови включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Згідно пункту 2.6 Договору, об`єм природного газу, що має бути поставлений Постачальником, визначається та підтверджується на підставі заявок на заведення лімітів природного газу Споживача (з розподілом на кожну добу місяця постачання), які подаються не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до кінця місяця, що передує місяцю поставки газу. Сканована заявка надається на електронну адресу Постачальника. Оригінал заявки надсилається Постачальнику поштою. Дані заявки є невід`ємною частиною Договору.

У пункті 2.7 Договору Споживач підтвердив, що зумовлені ним обсяги природного газу повністю покривають потреби Споживача у відповідних розрахункових періодах. Споживач самостійно визнає обсяги природного газу і несе відповідальність за правильність їх визначення.

Відповідно до пункту 2.13 Договору приймання-передача природного газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюються шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі, і які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Акти приймання-передачі природного газу складаються Постачальником, підписуються, скріплюються його печаткою та направляються Споживачу до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (пункт 2.16 Договору).

Акти приймання-передачі природного газу, що зазначені у пункті 2.16 даного Договору, Споживач зобов`язаний підписати та скріпити печаткою до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу в 2-х (двох) примірниках (пункт 2.17 Договору).

Підписані та скріплені печаткою Акти приймання-передачі природного газу, що зазначені у пункті 2.16 даного Договору, Споживач зобов`язаний направити на адресу Постачальника впродовж 3 (трьох) днів з дня їх підписання (пункт 2.18 Договору).

Відповідно до пункту 2.19 Договору у разі невиконання Споживачем обов`язків, передбачених п. 2.16, 2.17 Договору, природний газ Постачальником вважається поставлений і прийнятий Споживачем на підставі документів, що підтверджують передачу та транспортування визначених об`ємів природного газу від Постачальника до Споживача, які складаються газотранспортними організаціями. Такими документами є: Реєстр постачання природного газу споживачам, або Акт прийняття послуг з транспортування природного газу розподільними газопроводами, або Акт приймання-передачі природного газу і послуг з його транспортування, або відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС.

У пункті 2.21 Договору Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.

Згідно з пунктом 2.22.1 Договору Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом завірену копію акту про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий період, складеного між Споживачем та оператором ГРМ (ГТС).

Строк поставки товару: з 01.01.2021 до 31.12.2021. Місце поставки: заклади органів місцевого самоврядування та інші заклади за адресами м. Чернівці: вул. Шептицького, 23; вул. С.Бандери, 3; пл. Центральна, 1; вул. О.Кобилянської, 3; вул. О.Кобилянської, 29; вул. О.Кобилянської, 13-15; вул. О.Кобилянської, 53; вул. Руська, 1; вул. Головна,55; вул. І.Підкови, 2; вул. І.Підкови, 7А; вул. Героїв Майдану,7 (пункти 2.23, 2.24 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна вартість Договору становить 602 086,20 грн, в тому числі ПДВ 100347,70 грн. Ціну договору вказано з урахуванням кошторисних призначень на відповідний період в сумі 503790,90 грн, в тому числі ПДВ, за рахунок відшкодувань, спожитих орендарями 98295,30 грн, в тому числі ПДВ.

Сторони домовились, що ціна за 1000,0 кубічних метрів, без урахування ПДВ 20%, складає 3665 грн, ПДВ складає 733 грн. Всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу - 4398 грн з ПДВ 20% (п. 3.2 Договору).

Ціна на газ, зазначена в п. 3.2 Договору, може бути змінена у випадках, передбачених чинним законодавством. Зміна ціни погоджується обома сторонами шляхом підписання додаткової угоди до даного Договору (п. 3.3 Договору).

Пункт 4.1. Договору передбачає порядок та умови проведення розрахунків. Оплата за газ проводиться Покупцем в наступному порядку: 100% вартості спожитого обсягу газу оплачується на підставі акту прийому-передачі природного газу (за звітний місяць) протягом 15 робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі.

Постачальник зобов`язується забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, не менших, ніж визначено договором; складати та погоджувати акт приймання-передачі газу у порядку, визначеному Договором (п.п. 5.1.2, 5.1.4. Договору).

Споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених Договором (п. 5.2.3. Договору).

Згідно з п. 8.2 Договору в разі, якщо Споживач не здійснить оплату відповідно до п. 4.1 цього Договору, Постачальник має право стягнути пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу.

Сторони у п 8.5 Договору встановили, що в разі безпідставної відмови Споживача від підписання акту прийому-передачі природного газу відповідно до п. 2.3, при цьому Споживач не повідомляв відповідно до п. 2.2 та п. 2.6 Договору про зменшення обсягів споживання, газ вважається поставленим, незалежно від підписання акту прийому-передачі природного газу Споживачем.

Відповідно до п. 8.7 Договору у випадку неможливості поставки газу Постачальником останній зобов`язаний попередити про це Споживача за 20 днів до початку місяця поставки. У разі відсутності такого попередження Споживач має право стягнути штраф з Постачальника у розмірі 10% від вартості обсягу недопоставленого газу. При цьому штраф розраховується за поданими Споживачем лімітами (номінаціями) в місяці непоставленого газу, виходячи з середньоденного планового споживання газу.

У пункті 8.9 Договору сторони передбачили, що при недотриманні строків поставки газу Споживачу більш як на два календарні дні з вини постачальника, Споживач може розірвати цей Договір в односторонньому порядку. У цьому випадку Договір вважається розірваним на наступний робочий день з дня отримання Постачальником повідомлення (електронною поштою, письмово, факсограмою) від Споживача про одностороннє розірвання цього Договору.

За умовами п. 9.5 Договору сторони дійшли згоди, що даний Договір набирає чинності з моменту його підписання, разом з тим сторони домовились, що відповідно до статті 631 Цивільного Кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами до його укладення, тобто з моменту підписання і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

20 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (Постачальник) та виконавчим комітетом Чернівецької міської ради (Споживач) укладено додаткову угоду №1/6546-юр до Договору про постачання природного №52/21/6527-юр від 05.01.2021, в якій пункт 3.1 Договору викладено в наступній редакції: «Ціна Договору складає 602086,20 грн, в тому числі ПДВ 100347,70 грн. В усьому іншому, що не передбачено даною додатковою угодою, Сторони керуються умовами Договору. Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її обома Сторонами та скріплення печатками і є невід`ємною частиною Договору.

Із акту № 1238 прийому-передачі природного газу від 28.02.2021 видно, що у лютому 2021 року позивач за первісним позовом поставив, а відповідач за первісним позовом спожив 8,024520 тис. м. куб. природного газу за договором №52/21/6527-юр від 05.01.2021 на загальну суму 35291,84 грн. Спору щодо обсягу поставлено у лютому 2021 року газу між сторонами немає.

У своїй позовній заяві ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» зазначив, що даний акт приймання-передачі був складений та направлений у строк, вказаний у Договорі (пункти 2.16 та 2.17), електронною поштою, а в подальшому й кур`єрською доставкою ТОВ «Нова Пошта», та отримано виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 22.02.2021, на підтвердження чого надало фото експрес-накладної №1119 від 18.02.2021 (фото накладної додано в сам зміст позовної заяви).

Натомість із додатних до зустрічної позовної заяви доказів суд встановив, що акт прийому-передачі природного газу № 1238 від 28.02.2021 було направлено на адресу відповідача за первісним позовом 11.03.2021 та отримано ним 15.03.2021, що підтверджується експрес-накладною №5834 та трекінгом «Нова Пошта».

Платіжним дорученням №138 від 17.02.2021 підтверджується, що відповідач за первісним позовом за спожитий ним у січні 2021 року природній газ сплатив позивачу за первісним позовом 95080,14 грн з ПДВ за договором №52/21/6527-юр від 05.01.2021.

Докази сплати за спожитий природній газ у лютому 2021 в сумі 35291,84 грн за вказаним Договором у матеріалах справи відсутні та сторонами не надавались.

27.01.2021 ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» надіслав виконавчому комітету Чернівецької міської ради повідомлення про розірвання Договору №52/21/6527-юр від 05.01.2021, вих. №1000/21, в якому останній повідомив, що станом на січень 2021 року зафіксовано стрімке підвищення ціни природного газу порівняно з груднем 2020, а тому постачання природного газу за цінами, що значно нижчі закупівельних, призводить до значних збитків для Товариства, у зв`язку з чим, керуючись п. 10.12 Договору, повідомляє про його розірвання з 11.02.2021 та припинення газопостачання з 11.02.2021. Повідомлення отримано відповідачем 03.02.2021.

У відповідь виконавчий комітет Чернівецької міської ради листом від 04.02.2021, вих. №01/02-05/315, повідомив ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД», що ним не дотримано вимоги пункту 8.7 Договору щодо строків попередження Споживача про неможливість постачати газ з 11.02.2021, що є порушенням умов Договору, а тому вважає, що відсутні підстави для дострокового розірвання Договору №52/21/6527-юр від 05.01.2021. Також зазначив, що у разі розірвання Договору з вини Постачальника до нього будуть застосовані фінансово-господарські санкції передбачені договором (пункти 8.7 та 8.8 Договору).

08.02.2021 на адресу виконавчого комітету Чернівецької міської ради надійшло повідомлення від 08.02.2021 № 58002.2.1-К0600-0221 від Чернівецького відділення АТ «Чернівцігаз» про припинення газопостачання у зв`язку з відсутністю виконавчого комітету у Реєстрі споживачів жодного постачальника на 11.02.2021.

15.02.2021 виконавчим комітетом Чернівецької міської ради направлено на адресу позивача за первісним позовом повідомлення про одностороннє розірвання договору №52/21/6527-юр від 05.01.2021 у зв`язку з невиконанням постачальником взятих на себе зобов`язань та застосування штрафних санкцій № 01/0205/392, а також про нарахування штрафу (зазначено його суму та розрахунок) за невчасне попередження про неможливість поставки газу відповідно до п. 8.7 Договору.

Крім того, 16.03.2021 виконавчим комітетом Чернівецької міської ради направлено на адресу позивача за первісним позовом лист № 01/02-18/644, в якому запропоновано з метою досудового врегулювання спору розглянути можливість зарахування зустрічних зобов`язань, на що ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» 06.04.2021 надало відповідь, вих. №2200, в якій заперечило щодо нарахованих штрафних санкцій їх розрахунку.

ІV. Мотиви суду та оцінка наданих учасниками справи доказів.

А. Первісний позов. Основна заборгованість.

Установивши фактичні обставини справи та проаналізувавши зміст первісних та зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Аналогічну вимогу щодо належного виконання зобов`язань містить і стаття 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на вищевикладене та дослідивши зміст договору, суд встановив, що даний договір є укладеним, оскільки між сторонами існувала домовленість, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України: "Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним."

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 662 ЦК України: "Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства."

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

За приписами ст.ст. 692, 693 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Законом України «Про ринок природного газу» визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Як встановлено судом вище, у лютому 2021 року позивач за первісним позовом поставив, а відповідач спожив 8,02452 тис. м. куб. природного газу.

Втім, як підтверджується матеріалами справи, відповідач не сплатив позивачу за спожитий ним природній газ у лютому 2021 року.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 530 ЦК України зазначено: "Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)."

Так, відповідно до пунктів 2.16 та 2.17 Договору акти приймання-передачі природного газу складаються Постачальником, підписуються, скріплюються його печаткою та направляються Споживачу до 5 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, які Споживач зобов`язаний підписати та скріпити печаткою до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу в 2-х (двох) примірниках.

Оплата за газ проводиться Покупцем в наступному порядку: 100% вартості спожитого обсягу газу оплачується на підставі акту прийому-передачі природного газу (за звітний місяць) протягом 15 робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі (пункт 4.1. Договору).

Як було встановлено судом, згідно наданих відповідачем на підтвердження заперечень проти первісного позову доказів, акт приймання-передачі природного газу № 1238 від 28.02.2021 за лютий 2021 року у порушення умов договору був направлений на адресу відповідача за первісним позовом 11.03.2021 та отримано ним 15.03.2021, що підтверджується експрес-накладною №5834 та трекінгом «Нова Пошта». Також даний факт підтверджується представником відповідача по первісному позові в судовому засіданні.

При цьому суд відхиляє посилання ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» у позовній заяві на те, що даний акт був складений та направлений у строк, вказаний у Договорі, електронною поштою, а в подальшому й кур`єрською доставкою ТОВ «Нова Пошта», та отримано виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 22.02.2021, оскільки датою оформлення доданої ним експрес-накладної №1119 є 18.02.2021, тоді як акт прийому-передачі природного газу № 1238 складено 28.02.2021.

Суд зауважує, що згідно положень пункту 4.1. Договору та з урахуванням моменту отримання, й відповідно, підписання акту прийому-передачі, за спожитий у лютому 2021 року газ споживачу належало розрахуватись у строк до 04.04.2021.

Отже, з 05.04.2021 у позивача за первісним позовом виникло право вимоги до відповідача про сплату основного боргу.

Згідно з частиною першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Всупереч умов договору та вимог діючого законодавства, відповідач за первісним позовом свої зобов`язання по оплаті спожитого газу не виконав. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що останній станом на час звернення з позовом до суду та на час розгляду справи перерахував позивачу вартість спожитого в лютому 2021 газу в сумі 35291,84 грн. Сума спожитого газу 35291,84 грн, розрахована по тарифах Договору, а, отже, є обґрунтованою. Крім того, виконавчим комітетом Чернівецької міської ради не заперечується наявність основної заборгованості за поставлений газ та її розмір.

Таким чином, суд визнає первісні позовні вимоги ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за договором постачання природного газу №52/21/6527-юр від 05.01.2021 у розмірі 35291,84 грн правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Б. Пеня та 3% річних.

За неналежне виконання грошового зобов`язання позивач за первісним позовом нарахував відповідачу 1305,31 грн пеню за період з 01.04.2021 по 01.07.2021.

Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору №52/21/6527-юр від 05.01.2021 передбачено, що в разі, якщо Споживач не здійснить оплату відповідно до п. 4.1 цього Договору, Постачальник має право стягнути пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу.

Як установлено матеріалами справи, право вимоги на сплату заборгованості у позивача виникло з 05.04.2021 (після спливу 15 робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі згідно пункту 4.1. Договору), відповідно правомірним є нарахування пені та 3% річних саме з цієї дати 05.04.2021.

Оскільки позивачем помилково визначено дату початку нарахування пені (01.04.2021), суд провів власні розрахунки, згідно з якими за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання на суму 35291,84 грн у період з 05.04.2021 по 01.07.2021 судом здійснено розрахунок пені, згідно якого останньому належить нарахувати 1255,04 грн.

Сума боргуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір облікової ставки НБУ x 2Сума пені за період прострочення
35291.8405.04.2021- 15.04.2021116.5%13%138.27
35291.8416.04.2021- 01.07.2021777.5%15%1116.77
Всього: 1255,04

Крім того, позивач нарахував відповідачу 266,86 грн 3% річних за період з 01.04.2021 по 01.07.2021.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних, суд дійшов висновку про їх часткову необґрунтованість з тих же підстав, що й розрахунки пені.

Тому, провівши розрахунки, суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 05.04.2021 по 01.07.2021 в сумі 255,26 грн.

Сума боргуПеріод заборгованостіКількість днів прострочення3 % річних
35291.8405.04.2021 - 01.07.202188255.26

У решті заявлених вимог первісного позову про стягнення пені та 3% річних за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання належить відмовити.

Поряд з цим суд відхиляє доводи виконавчого комітету Чернівецької міської ради, викладені у зустрічній позовній заяві, щодо необхідності звільнення від сплати неустойки та відсотків за користування коштами на підставі ст. ст. 22, 616 ЦК України, оскільки акт приймання-передачі природного газу позивачем за первісним позовом були направлені на його адресу після розірвання договору, що унеможливило проведення оплати управлінням Державної казначейської служби у м. Чернівці за поставку природнього газу у лютому 2021, а, отже, порушення зобов`язання сталося цілком з вини кредитора.

Відповідно до ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника; суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Так, вказаною нормою передбачено можливість зменшення відповідальності боржника, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, тобто в даному випадку відповідачем мало бути доведено, що ним порушено зобов`язання саме через певні дії чи бездіяльність позивача, зокрема нездійснення останнім необхідних дій, спрямованих на прийняття виконання. Вина кредитора у збільшенні розміру завданих йому збитків або невжитті заходів щодо їх зменшення в даному випадку також не презюмується та має бути доведена боржником.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, відповідачем не надано та матеріали справи не містять жодних доказів того, що ним порушено зобов`язання щодо здійснення оплати за поставлений природний газ саме з вини позивача.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо його статусу як неприбуткової організації, фінансування якої здійснюється за рахунок державного бюджету, як підстави для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, з огляду на те, що за приписами ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.08.2007 № 6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Суд вважає за необхідне зауважити, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічних правових висновків у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі №927/291/17, від 17.04.2018 у справі № 906/621/17 та від 17.04.2018 у справі №911/4249/16.

Також суд звертає увагу, що передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, суд визнає вимоги позивача за зустрічним позовом про відмову у стягненні пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та відсотків за користування грошовими коштами необґрунтованими.

В. Зустрічний позов.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин заданих умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Судом установлено, що 27.01.2021 ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» надіслав виконавчому комітету Чернівецької міської ради повідомлення про розірвання Договору №52/21/6527-юр від 05.01.2021, вих. №1000/21 та припинення газопостачання з 11.02.2021. Повідомлення отримано відповідачем 03.02.2021.

08.02.2021 на адресу виконавчого комітету Чернівецької міської ради надійшло повідомлення від 08.02.2021 № 58002.2.1-К0600-0221 від Чернівецького відділення АТ «Чернівцігаз» про припинення газопостачання у зв`язку з відсутністю виконавчого комітету у Реєстрі споживачів жодного постачальника на 11.02.2021.

Відповідно до п. 8.7 Договору у випадку неможливості поставки газу Постачальником останній зобов`язаний попередити про це Споживача за 20 днів до початку місяця поставки. У разі відсутності такого попередження Споживач має право стягнути штраф з Постачальника у розмірі 10% від вартості обсягу недопоставленого газу. При цьому штраф розраховується за поданими Споживачем лімітами (номінаціями) в місяці непоставленого газу, виходячи з середньоденного планового споживання газу.

Суд констатує, що ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» не дотримано вимоги пункту 8.7 Договору щодо строків попередження Споживача про неможливість постачати газ, що є порушенням умов Договору.

Керуючись зазначеним вище пунктом Договору та чинним законодавством, з огляду на прострочення відповідачем зобов`язання щодо попередження Споживача про неможливість постачати газу у встановлені строки, позивач нарахував штраф в розмірі 10% від вартості обсягу недопоставленого газу 6785,23 грн.

Розрахунок штрафу, наведений позивачем у зустрічному позові:

- обсяг (ліміт) планового споживання газу у лютому 2021 24 тис. м. куб. газу;

- середньоденне планове споживання газу у лютому 2021: 24000 м. куб./28 днів у місяці = 857,14 м. куб.;

- кількість днів місяця, у яких не постачався газ: 28 днів 10 днів (яких газ постачався) = 18 днів;

- загальна кількість газу, яка розраховується для застосування розрахунку штрафу: 18 днів недопоставленого газу х 857,14 м. куб. середньоденне планове споживання газу = 15428 м. куб.;

- розмір штрафу: 1542,8 (10%) х 4,398 грн (вартість 1 м. куб. газу) = 6785,23 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у даному спорі ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» порушив взяті на себе зобов`язання, а саме не виконав їх у встановлений строк. Відтак, позивач має право застосувати до відповідача нарахування штрафу.

Разом з тим, суд відхиляє аргументи відповідача за зустрічним позовом щодо необґрунтованості розрахунку штрафу, викладені в заяві вих. № 52/21/6527-3 від 25.08.2021, з огляду на наступне.

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили що Постачальник поставляє Споживачу газ в об`ємах, вказаних в розподільчій таблиці планового споживання газу 2021 рік, зокрема в лютому 24000 м.куб.

Постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, не менших, ніж визначено договором (п.п. 5.1.2 Договору).

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що об`єм природного газу, що має бути поставлений постачальником, визначається та підтверджується на підставі заявок на заведення лімітів природного газу споживача.

У пункті 2.7 Договору Споживач підтвердив, що зумовлені ним обсяги природного газу повністю покривають потреби Споживача у відповідних розрахункових періодах. Споживач самостійно визнає обсяги природного газу і несе відповідальність за правильність їх визначення.

Суд зазначає, що жодних зауважень з боку ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» щодо відсутності заявок на заведення лімітів природного газу за лютий 2021 не надходило.

Таким чином, виконавчий комітет Чернівецької міської ради визначив об`єми (ліміти) постачання природного газу на лютий 2021 на основі планового споживання газу, передбаченого пунктом 2.1 Договору, зокрема в обсязі 24000 м. куб.

Відповідно суд вважає, що розрахунок розміру штрафу здійснено правильно, у відповідності до пункту 8.7 Договору.

V. Висновки суду.

Таким чином, за результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом поставив відповідачу за первісним позовом, а останній спожив природній газ за договором постачання природного газу, проте останній неналежно виконав обов`язку щодо його оплати, внаслідок з нього підлягає стягненню 35291,84 грн основного боргу.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 05.04.2021 по 01.07.2021 з відповідача також підлягає стягненню 1255,04 грн пені та 255,26 грн 3% річних. У решті первісних позовних вимог про стягнення пені та відсотків річних слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

У свою чергу відповідач за зустрічним позовом порушив умови договору постачання природного газу щодо попередження позивача за зустрічним позовом за 20 днів до початку місяця поставки про неможливість поставки газу, за що останній нарахував штраф у сумі 6785,23 грн.

Відповідно до вимог частини одинадцятої статті 238 ГПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Аналіз цієї норми свідчить, що її мета є по суті аналогічною меті статті 203 Господарського кодексу України та статті 601 ЦК України, оскільки в даному випадку судовим рішенням будуть чітко зафіксовані розміри грошових сум, які сторони винні одна одній, тобто, їх розмір носитиме ясний та безспірний характер, а з моменту набрання таким судовим рішенням законної сили відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 та частини першої статті 129-1 Конституції України таке судове рішення підлягатиме обов`язковому виконанню, тобто, буде відсутній будь-який спір між сторонами з приводу настання чи ненастання строку виконання зобов`язання з такої сплати.

До того ж, зазначена норма ГПК України не проводить жодної диференціації, які за правовою природою чи підставами виникнення мають бути ці грошові суми.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховний Суд від 13.11.2019 у справі № 910/16135/18.

Виходячи із зазначеного висновку в контексті цієї справи суд наголошує на універсальності приписів частини одинадцятої статті 238 ГПК України, адже можливість їх застосування судом не ставиться у залежність від тотожності правової природи вимог про стягнення грошових сум за первісним і зустрічним позовами, а їх безспірність презюмується у разі судового вирішення спору.

Отже, суд приходить до висновку про можливість проведення зустрічного зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами згідно з частиною одинадцятою статті 238 ГПК України, стягнувши різницю між ними на користь ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» - 28506,61 грн (35291,84 - 6785,23), що відповідає зазначеному вище висновку про застосування цієї норми права.

VІ. Розподіл судових витрат.

Як убачається з первісної позовної заяви, позивач заявив про понесення ним витрат по сплаті судового збору в сумі 2270 грн та 4000 грн витрат на правову допомогу.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що понесення позивачем витрат по сплаті судового збору підтверджуються платіжним дорученням № 1852 від 02.06.2021, а витрат на правничу допомогу договором про надання послуг з правової (адвокатської) допомоги №20/1 від 09.01.2020, додатком №1 до договору №20/1, ордером серії СВ №1004716 від 09.01.2020, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000476 від 21.09.2018, актом приймання-передавання наданих послуг від 28.05.2021 та випискою по картці від 01.06.2021.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання послуг з правової (адвокатської) допомоги №20/1 від 09.01.2020, укладеного між ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» та адвокатом Макаровим Сергієм Олександровичем, останній зобов`язується надавати клієнту юридичні послуги щодо захисту інтересів товариства у судах першої та апеляційної інстанцій, Верховному Суді, Європейському суді з прав людини, органах прокуратури, органах та з особами, які здійснюють примусове виконання рішень, з питання стягнення простроченої заборгованості за поставлений природний газ та електричну енергію.

Згідно з п. 2.3 Договору правова допомога надається у формі представництва інтересів клієнта у судах, органах та з особами, що здійснюють примусове виконання рішень; а також підготовка, написання, направлення позовних заяв та інших процесуальних документів; звернення до виконання виконавчих документів.

Адвокат має право ведення в інтересах клієнта господарських, цивільних, адміністративних справ з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, заявникові, стягувачу, боржнику, третій особі, у т.ч. з правом пред`явлення (підписання) позову (п. 3.1.2 договору).

У пункті 4.1 Договору сторони дійшли згоди що формою отримання виконавцем винагороди за надані послуги клієнту є гонорар, тобто передбачена даним договором винагорода за виконані виконавцем дії по наданню правової допомоги.

Згідно п. 4.2 Договору за надані послуги клієнт зобов`язується сплатити виконавцю гонорар у розмірі, встановленому у додатку №1 до вказаного договору, який є невід`ємною частиною договору. Сторони домовились, що розцінки (тарифи) гонорару встановлені за рекомендованими цінами Ради адвокатів Харківської області, визначених у рішенні №17 від 21.03.2018 (додаток №2).

Оплата гонорару здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця на підставі узгодженого акту приймання-передачі послуг (додаток №3) (п. 4.3 договору).

Так, у додатку №1 до договору №20/1 сторонами визначено розмір гонорару за надання юридичних (адвокатських) послуг, зокрема за складання позовної заяви 4000 грн.

Згідно з актом приймання-передавання наданих послуг від 28.05.2021 адвокатом було надано юридичні послуги складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором № 52/21/6527-юр від 05.01.2021 вартістю 4000 грн.

Судом встановлено, що адвокатом в інтересах клієнта було подано (підписано) позовну заяву.

Випискою по картці від 01.06.2021 підтверджується оплата гонорару за надані послуги шляхом перерахування коштів на поточний рахунок адвоката.

Положеннями частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України передбачено можливість віднесення до судових витрат сум, які сторона має сплатити на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ГПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У контексті викладеного суд зауважує, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами, не заперечував факт їх надання.

Своєю чергою суд вважає понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу дійсними, необхідними та співмірними зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг у суді, а тому визнає їх обґрунтованими та розумними.

Однак у зустрічній позовній заяві виконавчий комітет міської ради зазначає, що оскільки неправильні дії відповідача за зустрічним позовом призвели до розірвання Договору, що, в свою чергу, унеможливило здійснення ним оплати за поставку природного газу, судові витрати, в тому числі на правову допомогу, є такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 9 вказаної статті визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В даному випадку, враховуючи висновок суду про підставність позовних вимог, недоведеність належними доказами того, що порушення зобов`язання щодо здійснення оплати за поставлений природний газ виникло саме з вини позивача за первісним позовом, доведення даного спору до суду з вини відповідачів, суд вважає, що витрати, пов`язані з розглядом справи в суді (сплата судового збору за подання первісної позовної заяви в сумі 2270 грн та 4000 грн витрат на правову допомогу), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України за рахунок виконавчого комітету Чернівецької міської ради пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, за подання зустрічної позовної заяви виконавчий комітет міської ради сплатив судовий збір в сумі 2270 грн, який просив стягнути з відповідача відповідно.

Понесення зазначених витрат по сплаті судового збору підтверджуються платіжним дорученням № 896 від 12.07.2021.

За таких обставин, у зв`язку із задоволенням зустрічного позову судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн слід покласти на відповідача за зустрічним позовом у порядку статті 129 ГПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 129 ГПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У відповідності до ч. 11 статті 129 ГПК України суд вирішив стягнути з виконавчого комітету Чернівецької міської ради на користь ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» 3990 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» задовольнити частково.

2. Зустрічний позов виконавчого комітету Чернівецької міської ради задовольнити.

3. Стягнути з виконавчого комітету Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, 1, 6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (61202, Харківська обл., м. Харків, вул. Цілиноградська, 58 А, ) заборгованість за договором постачання природного газу № 52/21/6527-юр від 05.01.2021 в сумі 28506,61 грн, пеню в сумі 1255,04 грн, 3% річних в сумі 255,26 грн, 3990 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. В задоволенні решти первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» відмовити.

5. З набранням рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення (пункт 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано у зв`язку із перебуванням судді Марущака І.В. у відпустці з 25.10 по 07.11.2021 - 08 листопада 2021 року.

Суддя І.В. Марущак