ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Черкаси справа № 925/1099/21

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні господарського суду розглянув справу за позовом Акціонерного товариства «Раффайзен Банк», м. Київ, вул. Лєскова, 9 (адреса для листування м. Херсон, вул. Ушакова, 53)

до фізичної особи-підприємця Ільїна Іллі Анастасійовича, АДРЕСА_1

про стягнення 217 950,57 грн заборгованості,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Р.Г.Поліщук - за довіреністю - в режимі ВКЗ;

від відповідача: участі не брав.

АТ «Раффайзен Банк» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до ФОП Ільїна Іллі Анастасійовича про стягнення 217 950,57 грн за кредитним договором №011/26511/428018 від 01.08.2018, з яких:

- 182500,60 грн заборгованості за кредитом,

- 35449,97 грн відсотків,

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду області від 18.08.2021 відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого засідання призначено на 06.09.2021.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.09.2021 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 02.11.2021.

Ухвала суду про відкриття провадження, направлена на адресу відповідача, повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвала суду від 06.09.2021 направлена на фактичну адресу відповідача, повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Адреса в витягу з ЄДРПОУ на відповідача відповідає адресі в позовній заяві, що вказана позивачем. Судом розміщено оголошення на сайті суду про час і місце проведення засідання. Відповідач на оголошення не відреагував.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами судового розгляду 02.11.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Судоми встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

01.08.2018 між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор, стягувач, Позивач по справі) та фізичною особою-підприємцем Ільїним Іллею Анастасійовичем (Позичальник, боржник, Відповідач по справі) був укладений кредитний договір №011/26511/428018 (Далі - Договір), за умовами якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 300000,00 грн, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом відповідно графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором. Графік складається за формою згідно з Додатком 1 до Договору (а.с. 11-19).

Відповідно п.1.2. Договору кінцевий термін надання кредиту - 01.10.2018 (останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з заявою про отримання траншу кредиту).

Відповідно п.1.3. Договору кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 01.08.2021, або інша дата, визначена відповідно до п.5.4 або статті 8 Договору (останній день користування кредитом, в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за Договором).

Відповідно п.1.4. Договору кредит надається позичальнику на розвиток бізнесу, окрім витрат на придбання послуг, сировини, матеріалів, які будуть використані у виробництві продукції, внесків до статутного фонду позичальника, благодійні внески, виплати дивідендів, надання/повернення фінансової допомоги, надання кредитів, погашення інших кредитів (до відносин сторін не застосовується Закон України «Про споживче кредитування»).

Відповідно п.2.1. договору протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 24% річних, в тому числі за користуванням кредитом після настання кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3. Договору.

Відповідно до п.5.1. Договору позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором. Під поняттям «погашення заборгованості» сторони розуміють повернення позичальником кредитору суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, пені штрафу та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором, в тому числі відшкодування витрат та збитків кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням позичальником умов договору.

Відповідно п.5.2. Договору позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком.

Відповідно до п. 5.3. Договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтет ними платежами у валюті кредиту кожного місяця,01 числа та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі. Якщо дата платежу, зазначена у графіку, не є Банківським днем, позичальник зобов`язаний здійснити платіж не пізніше останнього банківського дня, що передує платежу, визначеній у Графіку. При простроченні погашення ануїтетного платежу проценти, нараховані на суму простроченої заборгованості за період прострочення, - підлягають сплаті додатково до сум передбачених Графіком.

Відповідно до ст. 8 Договору сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов`язань кредитор має право вимагати дострокове стягнення, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом, штрафні санкції, відповідно до умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Відповідно п.10.1.2. Договору на момент укладення договору Позичальник володіє достатнім рівнем платоспроможності і кредитоспроможності, необхідним для вчасного виконання ним своїх зобов`язань за договором та не існує відомих позичальнику обставин, які можуть негативним чином вплинути на рівень його платоспроможності і кредитоспроможності.

Відповідно до п.12.1 Договору кредитний договір набуває чинності з часу його підписання сторонами та скріплення печатками та діє до повного виконання ним своїх зобов`язань.

14.04.2020 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №011/26511/428018 від 01.08.2018, відповідно до умов якої сторони з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України досягли згоди про зміну з 14.04.2020 року умов погашення кредиту, а саме: тимчасово на період з дати застосування змін до 31 липня 2020 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного ануїтетного платежу відповідно до зміненого графіку погашення заборгованості (а.с. 20-22).

Банк виконав свої зобов`язання, встановивши для позичальника новий кредитний ліміт.

Станом на 24.03.2021 у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором №011/26511/428018 від 01.08.2018 у розмірі 217950,57 грн, з яких:

182500,60 грн заборгованості за кредитом;

35449,97 грн заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 5).

10.06.2021 за вихідним номером 114-43/3-170400 Позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а.с. 32).

Вимога залишилась без відповіді та задоволення.

Таким чином, Кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши Позичальнику кредит згідно умов кредитного договору

Позичальник не виконав зобов`язання по своєчасній сплаті періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами (а.с. 5, 23-29), та не повернув основну суму кредиту за Договором, строк виконання якого настав, що стало підставою звернення Банку до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості за кредитом.

Доказів погашення боргу відповідач позивачу та суду не надав.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, заслухавши доводи представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором №011/26511/428018 від 01.08.2018 виконав належним чином, на виконання договору надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 3000000,00 грн., що підтверджується виписками на рахунку, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 23-29); відповідач, заборгованість по кредиту не погасив, борг за кредитом не сплатив, що підтверджується наявними матеріалами справи, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №011/26511/428018 від 01.08.2018 станом на момент судового розгляду справи складає 217950,57 грн, з яких:

182500,60 грн - заборгованість за кредитом;

35449,97 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 5), витягом з банківського реєстру та не спростовується відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч.2. ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Оскільки відповідно до вимог Договору кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 01.08.2021, тому Суд вважає строк виконання зобов`язання таким, що настав.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 217950,57 грн. заборгованості за кредитом є обґрунтованою, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що позивачем використано належний спосіб захисту порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15-16 ЦК України.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідача під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідачів та стягнути на користь Позивача 3269,26 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: фізичної особи-підприємця Ільїна Іллі Анастасійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ЄДРПОУ НОМЕР_1 , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача - акціонерного товариства «Райффайзен Банк», м. Київ, вул. Лєскова, 9 (адреса для листування м. Херсон, вул. Ушакова, 53), ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

217950,57 грн заборгованості за кредитом, 3269,26 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 02.11.2021.

Суддя Г.М. Скиба