Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. Справа № 906/780/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Смоляк Л.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Аврамчук А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест"

про стягнення 4019487,93 грн.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 4019487,93грн., з яких: 3564694,30грн. боргу за надані послуги по договору №ф/20-81-77 від 11.03.20; 204686,09грн. пені; 49954,38грн. 3% річних; 200153,16грн. інфляційних.

13.09.21 представник відповідача у судовому засіданні подав клопотання про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних посилаючись на арешт приватним виконавцем всього майна та коштів на всіх відкритих банківських рахунках відповідача ; скрутне матеріальне становище товариства; відсутність збитків у позивача (а.с.46).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив про відсутність підстав для зменшення пені, річних та інфляційних.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

За приписами ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідач не направляв свого представника для участі в судових засіданнях, які відбулися 05.10.21,19.10.21, 09.11.21.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.165 ГПК України є правом відповідача, а не його обов`язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 202 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2020 року між Національним банком України (позивач/виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" (відповідач/замовник) укладено договір №ф/20-81-77 про надання послуг (а.с.30).

Відповідно до пункту 1.1 договору Виконавець зобов`язується надавати послуги каналізаційні (90420000-7 за ДК 021:2015), а саме приймання і очищення стічних вод Замовника на очисних спорудах Виконавця за адресою вул. Чорновола, 44а, в м. Малин, в об`ємі (орієнтовно) 1500 тис. м3 протягом дії цього договору, а Замовник зобов`язується оплатити надані йому послуги на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 5.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 6.1 договору розрахунки по договору здійснюються або шляхом перерахування коштів, згідно рахунку Виконавця, або зарахуванням зустрічних однорідних вимог, що виникають між Сторонами, та оформляються відповідним Актом, що підписується уповноваженими особами обох Сторін.

Позивач посилається на те, що на виконання умов договору, протягом червня-серпня, жовтня-грудня 2020 року, Виконавець надав Замовнику послуги у кількості 367 849, 0 м3 на загальну суму 5 948 118, 38 грн з ПДВ.

Однак, станом на 01.07.2021 заборгованість Замовника перед Виконавцем за оплату, наданих за договором послуг, складає 3564694,30 грн., з яких:

- за червень 2020 - 1 127 628, 33 грн;

- за липень 2020 - 578 010, 49 грн;

- за серпень 2020 - 682 056, 37 грн;

- за жовтень 2020 - 427 151, 76 грн;

- за листопад 2020 - 337 583, 80 грн;

- за грудень 2020 - 412 263,55 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В якості доказів виконання умов договору позивач подав до суду підписані сторонами Акти приймання-передачі наданих послуг за червень - грудень 2020 року, в яких відображена кількість стічних вод та вартість наданих послуг (а.с.34-38).

Як передбачено умовами п.6.1 договору, позивач направляв відповідачу для оплати наданих послуг по договору №ф/20-81-77 рахунки № від 30.06.20 на суму 1163172,78грн., № від 31.07.20 на суму 904016,20грн., № від 31.08.20 на суму 756287,08 грн., № від 30.09.20 на суму 1133371,48грн., № від 31.10.20 на суму 1005014,02 грн., № від 30.11.20 на суму 1011093,94 грн., № від 31.12.20 на суму 1108534,36 грн. (а.с.39-45). (а.с.39-).

01.07.20, 01.10.20, 02.11.20, 01.12.20 та 04.01.21 сторони підписали Акти №6,№7, №8, №9 та №10 про зарахування зустрічних однорідних вимог, які вказують на заборгованість відповідача перед позивачем за цим договором за червень 2020 - 1127 628, 33 грн; за липень 2020 - 578 010, 49 грн; за серпень 2020 - 682 056, 37 грн; за жовтень 2020 - 427 151, 76 грн; за листопад 2020 - 337 583, 80 грн; за грудень 2020 - 412 263,55 грн. (а.с.46-50).

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 3564694,30 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.8.2 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 204686,09 грн. (а.с.12).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 8.2 договору Виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення платежів Замовником за надані послуги пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає його правильним, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно розрахунку позивача становить: 200153,16грн. інфляційних та 49954,38 грн. 3% річних .

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовольняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач відзиву на позов та докази сплати боргу не надав, однак подав клопотання про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних посилаючись на те, що приватним виконавцем накладено арешт на рахунки та на все майно відповідача на підставі наказу суду, на підтвердження чого надав Постанови приватного виконавця від 05.07.21; відсутність збитків у позивача; важкий фінансовий стан товариства.

Стаття 233 ГК України передбачає зменшення розміру штрафних санкцій. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд вважає, що факт існування заборгованості за виконавчими документами та арешт майна та коштів відповідача не є підставою для зменшення санкцій. Важкий фінансовий стан товариства є наслідком невдалого ведення господарської діяльності, не підтверджений належними доказами, і не вказує на неможливість виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" (11601, Житомирська область, м.Малин, вул.Українських повстанців,25А; код 37555721) на користь Національного банку України (01008, м.Київ, вул.Інститутська, 9; код 00032106) :

- 3 564 694, 30 грн боргу ;

- 204 686,09 грн пені;

- 49954,38грн. 3% річних;

- 200153,16грн. інфляційних;

- 60292,32грн. судовго збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.11.21

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повідом.)