РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.11.2021Справа № 910/13087/21
За позовом Акціонерного товариства "Жуляни"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Логістика"

про стягнення 193 000,42 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Жуляни" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Логістика" про стягнення 193000,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 02/21 від 27.01.2021.

Ухвалою суду від 16.08.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

26.08.2021 від позивача через канцелярію суду надійшла заява на виконання ухвали від 16.08.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 31.08.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк на подання відзиву протягом 15 днів з дати отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалу суду від 31.08.2021 не було направлено сторонам у зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення поштових відправлень, про що на зворотному боці ухвали 01.09.2021 проставлено відповідну відмітку.

23.09.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе майно та грошові кошти Відповідача, які знаходяться та/або будуть знаходитись на його рахунках в банківських установах, виявлених виконавцем під час виконання ухвали суду, в межах заявленої Позивачем ціни позову - 193 000,42 та судових витрат в сумі 16895,52 грн.

Ухвалою суду від 27.09.2021 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 936 отримав 08.10.2021 ухвалу суду про відкриття провадження у справі № 910/13087/21 від 31.08.2021, проте не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 31.08.2021 про відкриття провадження у справі № 910/13087/21.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021 між Акціонерним товариством "Жуляни" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Логістика" (покупець) було укладено договір № 02/21.

Відповідно до п. 1.1. - 1.2 договору, постачальник зобов`язується виготовити і поставити товар, обумовлений сторонами, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору. Сторони домовились, що асортимент, кількість і ціна товару визначається у специфікаціях та рахунку-фактурі, які частинами даного договору.

Згідно з п. 2.2, 3.2, 3.5. договору, ціна товарів вказана у специфікації та рахунку-фактурі, що є невід`ємними додатками до цього договору. Після отримання рахунку-фактури від постачальника, покупець протягом 3 банківських днів, здійснює попередню оплату у розмірі 100% вартості товару. Датою оплати є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, або готівкою через касу постачальника.

Пунктами 4.1-4.3 договору передбачено, що товар поставляється на умовах самовивозу зі складу постачальника. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту отримання покупцем видаткової накладної. Після отримання видаткової накладної покупець зобов`язується самостійно здійснити вивіз товару за складів постачальника.

Відповідно до п. 7.1 договору, даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до ___202__, а .в частині зобов`язань - до повного їх виконання.

Специфікацією № 1 від 27.01.2021 до договору від 27.01.2021 визначено найменування товару, який сторони обумовили поставити: П6в (плити огорожі) за ціною 4100,00 грн за штуку та Ф1з (фундаментні огорожі) за ціною 500,00 грн за штуку.

З долучених до матеріалів справи видаткових накладних вбачається поставка товару відповідачу на загальну суму 231000,42 грн: № Ж-0068 від 27.01.2021 на суму 49200,05 грн, № Ж-0072 від 27.01.2021 на суму 49200,05 грн, № Ж-0077 від 28.01.2021 на суму 49200,05 грн, № Ж-0080 від 28.01.2021 на суму 23200,13 грн, № Я-0104 від 29.01.2021 на суму 11000,09 грн, № Я-0098 від 29.01.2021 на суму 49200,05 грн. Крім того, отримання та вивезення товару відповідачем підтверджується долученими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними та перепустками до видаткових накладних. Товар був отриманий Луценко П.Ф. на підставі довіреності від 28.01.2021 № 1

Позивач виставив відповідачу рахунок № Ж-1780 від 16.03.2021 на загальну суму 231000,42 грн за Ф1з фундаментні огорожі у кількості 52,000 штук та П6в плити огорожі у кількості 50,000 штук.

Відповідач частково оплатив вартість отриманого товару на суму 38000,00 грн, що підтверджується прибутковими касовими ордерами: № 0010345 від 16.03.2021 на суму 8000,00 грн, № 0010346 від 17.03.2021 на суму 10000,00 грн та банківською випискою на суму 20000,00 грн.

З огляду на подані до матеріалів справи докази відповідачем отримано та не оплачено товар на загальну суму 193000,42 грн.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 1, ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами в договорі було обумовлено здійснення 100% попередньої оплати, яка не була здійснена відповідачем.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Оскільки позивачем було поставлено відповідачу обумовлений товар у повному обсязі, не зважаючи на не виконання дилером свого обов`язку зі здійснення 100% попередньої оплати товару, на підставі ст. 538 ЦК України у відповідача виникло зустрічне зобов`язання з оплати отриманого товару у повному обсязі.

Стаття 610 ЦК України визначає що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не виконав зобов`язання по сплаті вартості поставленого товару, в результаті чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, яка підтверджена матеріалами справи та становить 193000,42 грн.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті вартості поставленого позивачем товару до матеріалів справи не додано.

Відповідач не скористався своїм правом забезпеченим ст. 165 ГПК України, відзив на позовну заяву не подав, жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин до матеріалів справи не додано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором в розмірі 193000,42 грн. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Логістика" (04060, м. Київ, вул. Ризька, 73Г, ідентифікаційний код юридичної особи: 33999100) на користь Акціонерного товариства "Жуляни" , м. Київ, вул. Якутська, 9, ідентифікаційний код юридичної особи: 04012170) заборгованість у розмірі 193000 (сто дев`яносто три тисячі) грн. 42 коп. та судовий збір у розмірі 2895 (дві тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 01 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко