ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Справа №910/5831/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

представники сторін згідно з протоколом судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2021

у справі №910/5831/21 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до 1. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне логістичне партнерство"

про відшкодування шкоди в розмірі 290 110,75 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - ПАТ "СК "Арсенал Страхування") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (далі - ПАТ "СК "Євроінс Україна") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне логістичне партнерство" (далі - ТОВ "Аграрне логістичне партнерство") про відшкодування шкоди в розмірі 290 110,75 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі №910/5831/21 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "СК "Євроінс Україна" на користь ПАТ "СК "Арсенал Страхування" 190 110,75 грн страхового відшкодування, а також судовий збір в розмірі 2 851,66 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 553,00 грн. Стягнуто з ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" на користь позивача 100 000,00 грн страхового відшкодування, судовий збір у розмірі 1 500,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 447,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПАТ "СК "Євроінс Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ПАТ "СК "Євроінс Україна" відмовити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що позовні вимоги до ПАТ "СК "Євроінс Україна" не ґрунтуються на нормах матеріального права та є такими, що не підтверджені належними засобами доказування.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 апеляційну скаргу ПАТ "СК "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5831/21. Справу призначено до розгляду на 02.09.2021.

17 серпня 2021 року від ПАТ "СК "Арсенал Страхування", через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє заперечило проти доводів апеляційної скарги.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кропивної Л.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 31.08.2021 по справі №910/5831/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ПАТ "СК "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі №910/5831/21 та призначено до розгляду на 11.10.2021.

13 вересня 2021 року до суду надійшло клопотання ПАТ "СК "Арсенал Страхування" про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відкладено розгляд справи до 28.10.2021.

В судовому засіданні 28.10.2021 представник відповідача-1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення, а також ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ "СК "Євроінс Україна". Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання не з`явилися.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вислухавши пояснення представника відповідача-1, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Відповідно до статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Судом першої інстанції встановлено, що 08.02.2017 між ПП "Бізон-Тех 2006" та ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" укладено договір №01/0702 на надання транспортно-експедиційних послуг щодо перевезення вантажів по території України та міжнародному сполученні.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору експедиційних послуг, експедитор від свого імені та за рахунок замовника, забезпечує здійснення/організацію перевезення вантажу замовника автомобільним транспортом як на території України та і за її межами, згідно з умовами заявки (додаток №1 до цього Договору), яка надається на умовах пункту 1.2 цього договору, та видає його особі, уповноваженій замовником на одержання вантажу, а також надає інші, пов`язані з цим послуги, що передбачені умовами даного договору/заявки. Заявка надається замовником експедитору за допомогою електронного, телефонного, факсимільного або іншого засобу зв`язку.

Відповідно до частини 1 статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

29 липня 2019 року між ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" та ТОВ "Назарет Транс" укладено договір перевезення вантажів по території України.

Відповідно до заявки від 23.03.2020 №23/03 до договору перевезення від 08.02.2017 №01/0702 замовник та виконавець домовились про перевезення вантажу. Дана заявка підписана та скріплена печатками замовника та виконавця (експедитора).

Згідно з товарно-транспортною накладною від 23.03.2020 №31493, вантаж наданий для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів одна тисяча шістсот п`ятнадцять цілих 000 тисячних, масою брутто п`ятнадцять тон 620 кг, отримав водій/експедитор ОСОБА_1 . Автомобільний перевізник - ТОВ "Аграрне логістичне партнерство", вантажовідправник, вантажоодержувач - ПП "Бізон-Тех 2006".

23 березня 2020 року водій транспортного засобу "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , під час зупинки на ночівлю по маршруту слідування (орієнтовано в місті Олександрія Кіровоградської області), виявив сліди проникнення в даний транспортний засіб та крадіжку частини вантажу. По даній події поліцією відкрито кримінальне провадження №0000633.

При прибутті на склад в село Орловщина Новомосковського району Кіровоградської області, в присутності аварійного комісара проведено вивантаження та перерахунок фактичної кількості вантажу. Нестача склала: насіння соняшнику ЛГ 5582 - 70 мішків, насіння соняшнику ЛГ 59580 Круїзер - 10 мішків, про що складено акт від 24.03.2020, який підписаний водієм/експедитором ОСОБА_1 та відповідальною особою вантажоодержувача І.Т. Задорожньою.

За приписами частини 1 статті 354 ГК України, за договором страхування страховик зобов`язується, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується зі статтею 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується, у разі настання певної події (страхового випадку), виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

21 грудня 2019 року між ПАТ "СК "Арсенал Страхування" та ПП "Бізон-Тех 2006" укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів №016/19-В/Ц7, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням вантажем під час його транспортування та проміжного зберігання у складі.

24 березня 2020 року на адресу ПАТ "СК "Арсенал Страхування" подано заяву ПП "Бізон-Тех 2006" про настання страхового випадку.

18 червня 2020 року ПАТ "СК "Арсенал Страхування" складено страховий акт №009.01310620-1 за договором добровільного страхування вантажів від 21.12.2019 №016/19-ВЦ7, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 290 110,75 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку страховик має здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником, під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно з платіжним дорученням від 22.06.2020 №31959781 ПАТ "СК "Арсенал Страхування" сплатило ПП "Бізон-Тех 2006" страхову виплату у розмірі 290 110,75 грн.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого деліктного зобов`язання. У такому разі, страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі №910/3165/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №910/2603/17.

Відповідно до пункту 5.1.9 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 21.12.2019 №016/19-В/Ц7 страховик має право висунути (у межах фактично сплаченої страхувальнику суми страхового відшкодування) позов до осіб, винних у страховому випадку (якщо такі є), з метою отримання від них компенсації за заподіяні збитки (право регресного позову).

Оскільки, ПАТ "СК "Арсенал Страхування" сплатило ПП "Бізон-Тех 2006" страхову виплату у розмірі 290 110,75 грн, на підставі статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України, в порядку суброгації 15.07.2020 (отримана 20.07.2020) ПАТ "СК "Арсенал Страхування" звернулося до ПАТ "СК "Євроінс Україна" з претензією про відшкодування суми страхового відшкодування у розмір 290 110,75 грн.

Листом від 05.11.2020 №592 ПАТ "СК "Євроінс Україна" відмовило ПАТ "СК "Арсенал Страхування" у відшкодуванні суми страхового відшкодування у розмірі 290 110,75 грн.

Заперечуючи проти позову відповідачі 1, 2 зазначають, що відповідальність за збитки мають понести перевіжник вантажу - ТОВ "Назарет Транс" та водій перевізника ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 договору від 08.02.2017 №01/0702 за невиконання або неналежне виконання прав та обов`язків за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та його положень, сторона яка порушила умови договору, повинна в найкоротший строк усунути такі порушення, а вразі неможливості їх усунення і в результаті чого виникли матеріальні збитки здійснити їх відшкодування. Експедитор несе відповідальність за своєчасність доставки вантажу у цілісному та збереженому стані та у відповідності до умов цього договору. Експедитор несе повну матеріальність за вантаж з моменту його отримання до моменту передачі вантажу вантажоотримувачу.

За приписами частини 2 статті 932 ЦК України, у разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Статтею 934 ЦК України визначено, що за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до пункту 1.5 договору, для виконання умов цього правочину, експедитору надається право укладати договори з третіми особами (виконавцями). За дії виконавців, експедитор несе відповідальність як за свої власні.

У разі втрати, пошкодження або псування вантажу експедитор оплачує замовнику повну суму нестачі або фактичну вартість пошкодженого, зіпсованого вантажу.

У зв`язку з викладеним, посилання відповідачів на те, що фактично втрата вантажу відбулася з вини перевізника - ТОВ "Назарет Транс" суперечить нормам закону та умовам договору від 08.02.2017 №01/0702.

Виходячи з наведених норм, замовник перевезення мав право на повне відшкодування нанесених йому збитків, в результаті втрати частини вантажу під час здійснення перевезення, саме за рахунок ТОВ "Аграрне логістичне партнерство".

Разом з тим, відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено, що 26.04.2019 між ПАТ "СК "Євроінс Україна" та ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" укладено договір добровільного страхування відповідальності експедитора №-0000004, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником життю, здоров`ю, працездатності, майну потерпілих третіх осіб, включаючи власників вантажу та багажу (вантажобагажу), під час експлуатації наземного транспортного засобу та здійснення транспортного експедирування вантажу.

Згідно з положеннями статті 9 Закону України "Про страхування " франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до підпункту 5.5.1 пункту 5.4 договору добровільного страхування відповідальності експедитора від 26.04.2019 №-0000004, безумовна франшиза по кожному страховому випадку становить 100 000,00 грн.

Отже, на момент настання страхової події - часткової втрати вантажу, відповідальність ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" за збереження вантажу застрахована у ПАТ "СК "Євроінс Україна".

Виходячи з положень статті 1194 ЦК України експедитор, як страхувальник несе цивільну відповідальність за завдану ним шкоду у зв`язку з викраденням переданого йому для перевезення вантажу, в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди, у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, так як уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Як наслідок, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення 190 110,75 (290 110,75 грн. (сума збитків) - 100 000,00 грн. (франшиза) з ПАТ "СК "Євроінс Україна" та 100 000,00 грн з ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачі не заперечували проти вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Колегією суддів перевірено, що надання адвокатом послуг в сумі 10 000,00 грн, підтверджено належними доказами.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 553,00 грн підлягають стягненню з ПАТ "Страхова Компанія "Євроінс Україна", 3 447,00 грн - з ТОВ "Аграрне логістичне партнерство".

Відповідно до статей 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із тим, інші доводи, на які посилався апелянт під час розгляду даної справи, залишені Північним апеляційним господарським судом без задоволення та не прийняті до уваги, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі №910/5831/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "СК "Євроінс Україна" витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі №910/5831/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі №910/5831/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №910/5831/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.10.2021.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Б.О. Ткаченко