УХВАЛА

м. Київ

09.11.2021Справа № 7/307

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу на примусове виконання рішення до виконання та видачу його дублікату в справі № 7/307

За позовом Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Завод "Енергія" Київенерго"

до Комунального підприємства "Господар Дарницького району м. Києва"

про стягнення 2 442 090, 25 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Видиш А.В.

Представники учасників справи:

від стягувача (заявника): не з`явився;

від боржника: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі філіалу "Завод "Енергія" Київенерго" звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Господар Дарницького району міста Києва" про стягнення 2 442 090,25 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.10.2010 року в справі № 7/307 (суддя Якименко М.М.) означений позов задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Господар Дарницького району міста Києва" на користь Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Завод "Енергія" Київенерго" 1 665 149,14 грн. основного боргу, 68 850,49 грн. інфляційних втрат, 3 383,29 грн. 3% річних, 102 908,44 грн. пені, 18 402,91 грн. 91 державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

14.12.2010 року на виконання вказаного рішення місцевим господарським судом видано відповідний наказ.

26.08.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2021 року (суддя Бондаренко-Легких Г.П.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну сторони (стягувача) її правонаступником задоволено; здійснено на стадії виконання судового рішення від 04.10.2010 року в справі № 7/307 заміну сторони (стягувача) - Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Завод "Енергія" Київенерго" (Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО") її процесуальним правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" відносно боржника - Комунального підприємства "Господар Дарницького району м. Києва".

22.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 22.10.2021 року № 22-2/10 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року № 7/307, а також видачу його дублікату.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.10.2021 року вказану заяву передано для розгляду судді Якименку М.М.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 22.10.2021 року № 05-23/1931/21 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи № 7/307, зареєстрованих за вхідним № 01-20/10651/21, у зв`язку зі звільненням судді Якименка М.М .

Відповідно до витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 22.10.2021 року № 22-2/10 передано для розгляду судді Ломаці В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 22.10.2021 року № 22-2/10 призначено до розгляду на 09.11.2021 року.

Заявник та Комунальне підприємство "Господар Дарницького району м. Києва" про дату, час і місце розгляду вищевказаної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 09.11.2021 року не забезпечили.

Враховуючи те, що відповідно до частини 2 статті 329 Господарського процесуального кодексу України неявка представників заявника та боржника не є перешкодою для вирішення питання, зокрема, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, суд вважає за можливе розглянути означену заяву за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 09.11.2021 року судом розглянуто подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року № 7/307, а також видачу його дублікату, та вирішено задовольнити її, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями частини 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

Поновлення пропущеного процесуального строку означає, що суд дає дозвіл особі вчинити процесуальну дію, незважаючи на те, що строк для її вчинення пропущений.

Згідно з частиною 3 статті 13, частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Отже, звертаючись із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявник повинен навести обставини, які не залежали від нього та зумовили пропуск на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також надати докази на підтвердження цих обставин.

У наказі господарського суду міста Києва у справі № 3/307 від 14.12.2010 року зазначено, що він дійсний для пред`явлення до виконання до 14.12.2013 року.

Разом із тим, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 22.10.2021 року № 22-2/10 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання обґрунтована тим, що у зв`язку із заміною стягувача у даній справі та втратою виконавчого документа, строк для пред`явлення наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307 до виконання було пропущено з незалежних від стягувача причин.

На підтвердження означених обставин заявником надано копію листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.09.2021 року № 43497/2-21, за змістом якого на виконанні Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 47821983 з примусового виконання наказу № 7/307 від 14.12.2010 року, виданого господарським судом міста Києва, про стягнення з КП "Господар" на користь АЕК "Київенерго" боргу в розмірі 1 806 140,00 грн., який надійшов до виконання повторно. 11.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте 31.10.2018 року державним виконавцем, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. У той же час Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) вказало про неможливість встановлення факту направлення на адресу стягувача оригіналу наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307 внаслідок спливу строків зберігання відповідних реєстрів відправки поштової кореспонденції.

Враховуючи наведені обставини, зважаючи на неотримання від органів державної виконавчої служби оригіналу наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307 ні Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", ні попереднім стягувачем (Акціонерним товариством "К.ЕНЕРГО"), а також беручи до уваги те, що наведений виконавчий документ не був фактично виконаний у добровільному чи у примусовому порядку, заявник просив суд задовольнити подану ним заяву від 22.10.2021 року № 22-2/10.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом враховано, що згідно з частиною 5 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За умовами частини 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Зважаючи на викладені обставини, а також враховуючи встановлені Законом України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчих документів до виконання та правила їх обчислення, суд дійшов висновку про те, строк пред`явлення до примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307 на час вирішення поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" заяви від 22.10.2021 року № 22-2/10 є таким, що сплинув.

Враховуючи вищенаведені обставини, при дослідженні матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявником було надано належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження того, що пропуск встановленого законом строку на пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307 був зумовлений обставинами, які не залежали від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс".

Одночасно суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012), а також Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Суд зазначає, що світова практика та стандарти демонструють, що процес здійснення правосуддя розпочинається з моменту звернення до суду й закінчується виконанням судового рішення. Тому судове провадження повинно мати цілісну й логічно завершену структуру від звернення до суду до виконання судового рішення. У зв`язку з цим на державу покладається обов`язок щодо створення, зміцнення та розбудови дієвої системи примусового виконання рішень, у тому числі шляхом імплементації європейських норм та стандартів у національне законодавство України. До того ж, примусове виконання рішень, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємною частиною дотримання права людини на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, закріпленого в статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, а також одного з найважливіших прав, гарантованого статтями 55, 124 Конституції України, - права на судовий захист.

В рішеннях ЕСПЛ у справах "Сокур проти України" та "Крищук проти України" вказано, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Враховуючи вищевикладені обставини, зважаючи на обґрунтованість доводів заявника, підтверджених належними і допустимими доказами, а також беручи до уваги незначний пропуск заявником строку на пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" та поновлення пропущеного строку для пред`явлення вищенаведеного наказу до виконання, у зв`язку з чим строк для пред`явлення виконавчого документу в даній справі підлягає поновленню на три роки, відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", з моменту набрання даною ухвалою законної сили - 09.11.2024 року.

Крім того, у заяві від 22.10.2021 року № 22-2/10 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" просило суд видати дублікат наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307, зважаючи на його втрату.

За змістом пункту 19.4 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі.

Натомість, відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 22.10.2021 року № 22-2/10 в частині видачі дублікату наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307.

Керуючись статтями 234, 329, пунктом 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 22.10.2021 року № 22-2/10 задовольнити.

2. Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307 до 09.11.2024 року.

3. Видати дублікат наказу господарського суду міста Києва від 14.12.2010 року в справі № 7/307.

4. Згідно з частиною 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.11.2021 року.

Суддя В.С. Ломака