ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року Справа № 915/1328/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого судді Ткаченка О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу

за позовом: Державного підприємства "МИКОЛАЇВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ" (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14, ідентифікаційний код 01125608, e-mail: )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" (54020, м.Миколаїв, вул. Громадянський узвіз, 1/1, ідентифікаційний код 34770199, e-mail: )

про: стягнення заборгованості в загальному розмірі 3486,97 грн,-

В С Т А Н О В И В:

01.09.2021 Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сісайд Термінал" заборгованість в загальному розмірі 3486,97 грн, з яких: 2898,74 грн основного боргу з орендної плати по рахункам за вересень 2020 року - червень 2021 року по договору №4-А від 28.03.2013 оренди індивідуально визначеного майна, та нараховані на суму основного боргу 154,54 грн пені, 102,05 грн інфляційних втрат, 41,73 грн - 3% річних та 289,87 грн - 10% штрафу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021, вищевказану позовну заяву (єдиний унікальний номер судової справи № 915/1328/21) було передано на розгляд судді Ткаченку О.В.

Ухвалою суду від 06.09.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а також запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Ухвала суду від 06.09.2021 була надіслана на адресу учасників справи та отримана позивачем, що підтверджено повідомленням про вручення.

Проте від відповідача ухвала суду від 06.09.2021 повернулась з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, ч. 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на таку особу - учасника процесу.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідачів до суду не надходило.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, не скористалися.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні докази, суд приходить до такого.

28.03.2013 між державним підприємством "Миколаївський морський торговельний порт" (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" (орендар) був укладений Договір оренди № 4-А, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене державне рухоме майно - контейнер 20-ти футовий (інв.№ 25461), що знаходиться на балансі орендодавця, і вартість якого визначена відповідно до Звіту про незалежну експерту оцінку, виконаного ТОВ "Приват-Південь", станом на 30.10.2012 року і становить 5880,00 грн без урахування ПДВ.

Відповідно до п.2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном після підписання сторонами цього Договору, але не раніше дати підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

28.03.2013 між сторонами без жодних зауважень підписано акт приймання-передачі майна (а.с.42).

Згідно з п.3.1 Договору (з урахуванням додаткової угоди №2 від 22.04.2019 до Договору від 28.03.2013) орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 із змінами та доповненнями, за ставкою 15% від вартості майна, зазначеної відповідно до Висновку про вартість об`єкту оцінки, виконаного ТОВ «Миколаївська оціночна компанія», станом на 30.11.2017 і становить 1124500,00 грн згідно з розрахунком (додаток №1, який є невід`ємною частиною Договору) без ПДВ за базовий місяць розрахунку (листопад 2019) 220,31 грн.

У відповідності до п.3.2., 3.3. Договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції від базового до першого місяця оренди включно. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за звітний місяць.

За умовами п.3.6 Договору орендна плата перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця до 15 числа місяця, наступного за місяцем нарахування, на підставі рахунку, виставленого орендодавцем до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування, але не раніше оголошення індексу інфляції за звітний місяць.

Згідно п. 5.3. Договору № 4-А від 28.03.2013 до обов`язків орендаря віднесено своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до рахунків наданих орендодавцем, на вимогу орендодавця проводити звіряння розрахунків по орендних платежах та складати відповідні акти звіряння.

Пунктом 9.3 Договору визначено, що орендар несе відповідальність за прострочення оплати орендної плати та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п.9.4 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

У відповідності до п.11.1 Договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою № 1 до Договору від 28.03.2013 сторони погодили строк дії договору до 27.03.2019 включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою № 2 до Договору від 28.03.2013 сторони погодили строк дії договору до 27.03.2022 включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вказує позивач, на виконання умов договору ним були виставлені рахунки № 19312651 від 30.09.2020, № 21322651 від 31.10.2020, № 23332651 від 30.11.2020, № 25602651 від 31.12.2020, № 01772651 від 31.01.2021, № 03782651 від 28.02.2021, № 05792651 від 31.03.2021, № 07282651 від 30.04.2021, № 09892651 від 31.05.2021, № 11862651 від 30.06.2021, на загальну суму 2898,74 грн за період вересень 2020 року - червень 2021 року.

Також разом з вказаними рахунками позивачем були виставлені відповідні акти наданих послуг (виконаних робіт ) за період вересень 2020 року - червень 2021 року № 19312651 від 30.09.2020, № 21322651 від 31.10.2020, № 23332651 від 30.11.2020, № 25602651 від 31.12.2020, № 01772651 від 31.01.2021, № 03782651 від 28.02.2021, № 05792651 від 31.03.2021, № 07282651 від 30.04.2021, № 09892651 від 31.05.2021, № 11862651 від 30.06.2021, які не були підписані відповідачем та не були повернуті орендодавцю.

Проте вказані рахунки за період вересень 2020 року - червень 2021 року залишились несплаченими, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати у загальному розмірі 2898,74 грн.

Відповідно з ч.1 ст. 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від зобо-в`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відпо-відно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного за-конодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сто-ронами.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

На підставі ст.ст.11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 3 ст. 285 ГК України та ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, не було сплачено заборгованість з орендної плати за період вересень 2020 року - червень 2021 року у загальному розмірі 2898,74 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період вересень 2020 року - червень 2021 року у загальному розмірі 2898,74 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до п.9.4 Договору сторони погодили сплату орендарем штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить не менше ніж три місяці.

Суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення штрафу у сумі 289,87 грн (10% від 2898,74 грн), оскільки заборгованість з орендної плати за період вересень 2020 року - червень 2021 у загальному розмірі 2898,74 грн не сплачена вже протягом більше, ніж три місяці.

Пунктом 9.3 Договору визначено, що орендар несе відповідальність за прострочення оплати орендної плати та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

На підставі п.9.3 Договору позивачем за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань щодо оплати рахунків за період вересень 2020 року - червень 2021 нарахована пеня по кожному з рахунків та в межах передбаченого ч.6 ст.232 ГК України строку, загальний розмір якої склав 154,58 грн.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується і з поданими позивачем розрахунками 3 % річних у сумі 41,73 грн та індексу інфляції в сумі 102,05 грн, та вважає, що вимоги про стягнення зазначених сум також підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач не скористався своїм правом спростувати наведені обставини справи та не надав суду належні та допустимі докази виконання взятих на себе зобов`язань за договором № 4-А від 28.03.2013.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності із ст. 129 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2270,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 210, 220, 226, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІСАЙД ТЕРМІНАЛ" (54020, м. Миколаїв, вул. Громадянський узвіз, буд. 1/1; ідентифікаційний код 34770199) на користь Державного підприємства "МИКОЛАЇВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ" (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, буд. 23/14; ідентифікаційний код 01125608) 2898,74 грн заборгованості з орендної плати по рахункам за вересень 2020 року - червень 2021 року по договору №4-А від 28.03.2013 оренди індивідуально визначеного майна, 154,54 грн пені, 102,05 грн інфляційних втрат, 41,73 грн - 3% річних та 289,87 грн - 10% штрафу, а також 2270,00 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 05.11.2021 року.

Суддя О.В. Ткаченко