ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7483/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурспромсталь", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Момот Світлани Едесіївни, смт. Іларіонове Дніпропетровської області

про стягнення 69 824,58грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресурспромсталь" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Момот Світлани Едесіївни заборгованість у розмірі 69 824,58 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 60 000,00 грн.;

- 3 % річних у розмірі 2 825,75 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 6 998,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансової допомоги на зворотній основі №102/19 від 28 травня 2019 року в частині повного та своєчасного повернення грошових коштів.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021 справу №904/7483/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2021 позовну заяву залишено без руху, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ресурспромсталь" запропоновано протягом семи днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: направити позовну заяву з додатками на адресу відповідача вказану в ЄДРПОУ, надати до суду належні докази направлення (фіскальний чек та опис вкладення) та роз`яснено, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою.

02 вересня 2021 року від позивача до господарського суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду та долучено відповідні докази.

Ухвалою господарського суду від 07.09.2021 відкрито провадження у справі.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 52520, Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н, смт. Іларіонове, вул. Ленінградська, буд. 12, що підтверджується наявним у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулося до господарського суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурспромсталь" (позикодавець) та Фізичною особою-підприємцем Момот Світланою Едесіївною (позичальник) був укладений договір фінансової допомоги на зворотній основі №102/9 (а.с. 11-12).

За цим договором позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю (п.1.1. договору).

Згідно п. 2.1 договору сума позики за договором становить 1 000 000,00 (один мільйон гривень) грн. 00коп.

За цим договором проценти за надання позики не нараховуються та не сплачуються (п. 2.2 договору).

Позикодавець перераховує суму позики в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника. Днем надання позики вважається день зарахування позики на поточний рахунок позичальника (п.п. 3.1, 3.2 договору).

За умовами п. 4.1 договору строк повернення позики до 31 грудня 2019 року.

Позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) останній день строку, встановленого в п. 4.1 цього договору (п. 5.1 договору).

Сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця. Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця (п.п. 5.2, 5.3 договору).

У будь-який момент суму позики (її частину) може бути достроково повернено позичальником у порядку, передбаченому п. 5.2 договору (п. 5.4 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору при прострочені повернення позики (її частини) позичальник сплачує штраф згідно Законодавства України.

Цей договір набуває чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором (п. 7.1 договору).

Строк повернення позики, установлений в п. 4.1 договору, може бути продовжено за погодженням сторін, що оформляється додатковою угодою до договору (п. 7.2 договору).

Згідно п. 7.3 договору усі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням договору та не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України.

На виконання умов договору позивачем на розрахунковий рахунок відповідача перераховані грошові кошти у сумі 385 000,00грн., що підтверджується виписками з особового рахунку, зокрема від 09.10.2019 на суму 191 000,00грн., від 25.10.2019 на суму 60 000,00грн. (а.с. 13-17).

Відповідач частково повернув грошові кошти у розмірі 325 000,00грн., залишок неповернутої суми становить 60 000,00грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків (а.с. 18). Акт підписаний сторонами та скріплений печатками.

29.06.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію №102/19 з вимогою здійснити оплату заборгованості у сумі 60 000,00грн., протягом п`яти робочих днів з дати отримання претензії (а.с. 19-20, фіскальний чек від 29.06.2021).

Претензія отримана відповідачем 02.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №540 (а.с. 23).

Вимога про сплату заборгованості залишена без відповіді та задоволення.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість за договором фінансової допомоги на зворотній основі №102/19 від 28.05.2019 у сумі 60 000,00грн. відповідачем не сплачена.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з повернення грошових коштів (позики).

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору фінансової допомоги, строк його дії, умови надання позики, загальна сума, строк повернення, докази повернення, наявність/відсутність заборгованості; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як встановлено судом між сторонами укладено договір фінансової допомоги на зворотній основі №102/19 за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 385 000,00грн. (суму позики).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором позики.

За приписами статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на рахунок відповідача перераховані грошові кошти у сумі 385 000,00грн. з призначенням платежу: надання фінансової поворотної допомоги на зворотній основі згідно договору №102/19 від 28.06.2019.

За положеннями статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що строк повернення позики - до 31 грудня 2019 року.

Доказів укладення між сторонами угоди про продовження вказаного строку матеріали справи не містять.

Таким чином, останнім днем виконання відповідачем свого обов`язку з повернення позики, наданої позивачем за вказаним договором у розмірі 60 000,00 грн. є 31.12.2019.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в строк визначений договором відповідач не повернув позивачу позику в сумі 60000,00 грн., при цьому відповідач доказів протилежного не надав.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів належного виконання умов договору не надав, суму безвідсоткової фінансової допомоги в строк, передбачений договором, позивачу не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 60000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 2 825,75грн. за період з 01.01.2020 по 27.07.2021 та інфляційні втрати у розмірі 6 998,83 грн. за період з січня 2020 року по червень 2021 року.

За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки становить спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред`явлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, правомірним та правильно розрахованим, а отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, стягненню з відповідача підлягає сума 69 824,58грн., з яких: основний борг у розмірі 60 000,00грн., 3% річних у сумі 2 825,75грн., інфляційні втрати у сумі 6 998,83грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №2049 від 15.07.2021 (а.с. 8).

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача у сумі 2 270,00грн. відповідно до статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурспромсталь" до Фізичної особи-підприємця Момот Світлани Едесіївни про стягнення 69 824,58грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Момот Світлани Едесіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурспромсталь" (49106, м. Дніпро, бульвар Слави, будинок 23/49; ідентифікаційний код 41015212) основний борг у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00коп., 3% річних у сумі 2 825 (дві тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн. 75коп., інфляційні втрати у сумі 6 998 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 83коп. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00коп., видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.11.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва