ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 справа № 914/2171/21

За позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський домобудівний комбінат», м.Львів

про: стягнення 21765,50 грн. заборгованості.

Суддя І.Б. Козак

при секретарі Г.Гелеш

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський домобудівний комбінат» про стягнення 21765,50 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 20.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 21.09.2021. Ухвалою суду від 21.09.2021 закрито підготовче провадження розгляд справи по суті призначено на 12.10.2021. Розгляд справи відкладався на 02.11.2021.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 02.11.2021 представник позивача не з`явився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач був власником приміщення за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 275а/38 і за спірний період з 01.11.2015 по 28.02.2019 не оплатив отримані послуги з централізованого оплаення на суму 14944,18 грн. Крім того, позивач нарахував відповідачу 4976,34 грн інфляційних втрат та 1848,98 грн 3% річних.

Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить:

- 2270,00грн. - сума сплаченого судового збору.

Правова позиція відповідача.

Представник відповідача у судове засідання 02.11.2021 не з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов (вх.№19704/21 від 26/08/2021). Заявив про застосування позовної давності до вимог позивача. Зазначив, що розрахунки позивача є некоректними, невірно визначено період нарахування основної суми бору, штрафних санкцій. Окремо звернув увагу суду на те, що позивач в обгрунтування своїх вимог мав би надати докази споживання (акти наданих послуг) послуг централізованого опалення за спірний період з 15.07.2017 до 01.03.2019, однак додані докази не підтверджують факту споживання опалення у спірному приміщенні. Також у долучених актах відсутня дата їх складення.

У додаткових поясненнях (вх.№21010/21 від 10.09.2021) позивач зазначив, що не пропустив строк позовної давності на стягнення спірної заборгованості. Щодо повноважності представника позивача юристконсульта Філя О.О., то зауважив, що враховуючи ціну цього позову (21465,60 грн) та положень ст.60 ЦПК України, зазначена особа є належним представником інтересів Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в суді.

Обставини справи.

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» надавало послуги з централізованого опалення відповідачу як власнику квартири за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 275а/38 і за спірний період з 01.11.2015 по 28.02.2019 отримав послуги з централізованого опалення на суму 14944,18 грн.

01.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівський домобудівний комбінат» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи міститься Акт від 20.10.2014 про опломбування вводу на опалення в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи містяться Акти про включення системи теплоспоживання без дати і номера (від 23.10.2014, 11.10.2016, 16.10.2020).

Позивач звертався зі заявою до Шевченківського районного суду м.Львова від 25.03.2020 до боржника ОСОБА_1 (нового власника квартири АДРЕСА_2 ) про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2015 по 31.01.2020.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.04.2020 у справі №466/2520/20 відмовлено ЛМКП «Львівтеплоенерго» у видачі судового наказу, зазначивши таке. З матеріалів заяви про видачу судового наказу та довідки про стан розрахунків вбачається, що заборгованість боржника з оплати послуги централізованого опалення та послуги з постачання гарячої води нараховується з 01.11.2015 року та станом на 14.02.2020 року складає 15770,79грн. основний борг, інфляційні нарахування за вищевказані послуги у сумі 3467,73грн, 3% річних у сумі 1270,55грн., всього 20509,07грн. З цього вбачається, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за період з 01.11.2015 року до 31.03.2017 року. Окрім цього, заявлена сума до стягнення у розмірі 15770,79грн. не відповідає поданому заявником розрахунку.

Станом на дату прийняття рішення відповідачем не подано доказів сплати боргу.

Оцінка суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з приводу надання/отримання послуг з централізованого опалення в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до яких централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (далі - Правила).

Відповідно до ч.3 Правил послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення заборгованості) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, відсутність письмово оформленої двосторонньої угоди про надання житлово-комунальних послуг не позбавляє споживача обов`язку з оплати фактично спожитих послуг, оскільки у п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктами 24, 25 Правил передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 р. із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року N 169 (чинним на момент виникнення правовідносин).

Позивач нарахував відповідачу заборгованість як власнику квартири за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 275а/38 за спірний період з 01.11.2015 по 28.02.2019 послуги з централізованого опалення на суму 14944,18 грн.

З даного приводу суд враховує зауваження відповідача, викладені у відзиві на позов, і зазначає таке.

Відповідач був власником спірного приміщення до 28.02.2019року, оскільки 01.03.2019 продав квартиру АДРЕСА_2 фізичній особі ОСОБА_1 .

З поданого суду розрахунку позовних вимог вбачається, що заборгованість відповідачу позивач нараховує з листопада 2015 року по лютий 2021 року. При цьому, актів наданих послуг за весь заявлений період позивач не надав. Додатково, позивачем долучено Акт від 20.10.2014 про відключення квартири АДРЕСА_2 від централізованого опалення, а докази включення цієї ж квартири до опалення в спірному періоді не подані, отже, і відсутні докази споживання відповідачем послуги позивача з централізованого постачання. Акт від 23.10.2014 року не береться до уваги судом, оскільки не стосується спірного періоду. Акт від 16.10.2020 теж не береться судом до уваги, оскільки з 01.03.2019 відповідач не є власником спірної квартири.

10.04.2020 Шевченківський районний суд м.Львова відмовив позивачу у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, бо стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за період з 01.11.2015 року до 31.03.2017 року. Окрім цього, заявлена сума до стягнення у розмірі 15770,79грн. не відповідає поданому заявником розрахунку.

Тому, позивачем зроблено помилковий висновок зі згаданої вище ухвали Шевченківського районного суду про те, що він не пропустив строк позовної давності, оскільки, по-перше, відповідачем в даній справі була заявлена фізична особа, а не ТзОВ «ЛДБК», по-друге, у згаданій ухвалі не зазначено про те, що заява про видачу судового наказу подана до неналежного відповідача.

Суд критично оцінює твердження про те, що 01.03.2019 не входить до спірного періоду нарахування боргу, оскільки з поданого самим же позивачем розрахунку 01.03.2019 все ж входить до спірного періоду.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

У відповідності до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з 01.11.2015 по 28.02.2019.

Строк позовної давності становить 3 роки.

З позовними вимогами про стягнення вищенаведеної суми боргу позивач звернуся до суду лише 15.07.2021 року.

Отже, строк позовної давності до позовних вимог про стягнення основного боргу за період з 01.11.2015 року по 15.07.2018 року включно сплив з жовтня 2018 по 14.07.2021 року відповідно. Автоматично сплив строк позовної давності і по інфляційних втратах та 3 % річних.

Частина 4. ст. 267 Цивільного кодексу України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в цій частині.

Відповідач вірно зазначає, що правомірним до стягнення із врахуванням визначеного позивачем меж періоду нарахування повинен бути період з 15.07.2018 по 01.03.2019, а розрахунок інфляційних втрат та 3% річних - з 15.07.2018 до 28.02.2021р.

Здійснивши перерахунок сум боргу та штрафних санкцій, суд встановив правомірність стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 2000,50 грн за період 15.07.2018 28.02.2021, 126,8 грн 3% річних, 227,10 грн інфляційних втрат.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський домобудівний комбінат» (адреса: вул.Поліська, буд.10, м.Львів, 79056, ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (адреса: вул.Д.Апостола, буд.1, м.Львів, 79040, ) 2000,50 грн основного боргу, 126,8 грн 3% річних, 227,10 грн інфляційних втрат та 245, 54 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 05.11.2021.

Суддя Козак І.Б.