ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1826/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Ворка Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГ АГРО-ПРАЙД (54046, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Кіровоградська, буд 23В, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО (08134, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Балукова, буд. 7-Б, )

про стягнення 360 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Ладигін С.С.;

від відповідача Удовиченко Д.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГ АГРО-ПРАЙД (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО (відповідач) про стягнення 360 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач свого обов`язку щодо поставки товару не здійснив та не повернув суму попередньої оплати, сплаченої позивачем.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2021 відкрито провадження у справі № 911/1826/21 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 29.07.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.07.2021 у справі № 911/1826/21 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 09.09.2021.

02.09.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі № 911/1826/21 відкладено підготовче засідання на 30.09.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі № 911/1826/21 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.10.2021.

В судовому засіданні 28.10.2021, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Представники сторін виступили з заключними словами, посилаючись на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

28.10.2021 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на адресу позивача надійшов рахунок на оплату №25 від 22.03.2021 від відповідача на суму 360 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 60 000,00 грн.

Платіжним дорученням від 13.04.2021р. №214 позивач перерахував на користь відповідача кошти в сумі 360 000 гривень. Призначенням платежу вказано «Добавка органічна з-но рах№25 від 22.03.2021 в т.ч. ПДВ 60 000,00 грн».

Втім, за твердженням позивача, відповідач свого обов`язку щодо поставки товару, а саме добавки органічної не виконав.

20 квітня 2021 позивач направив відповідачу вимогу № 9 від 20.04.2021 якою вимагав протягом 7 календарних днів повернути грошові кошти у розмірі 360 000,00 грн., сплачених платіжним дорученням від 13.04.2021р. №214. Згідно інформації, яка була отримана шляхом відстеження поштового відправлення за номером 004, лист, яким була направлена вимога, був вручений адресату 27.04.2021.

Станом на момент подачі позовної заяви відповідач свого обов`язку щодо поставки товару не здійснив та не повернув суму попередньої оплати, перерахованої йому позивачем. З огляду на це, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 267 Господарського кодексу України, строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Зміст рахунку на оплату №25 від 22.03.2021 свідчить про те, що в ньому не визначено та не погоджено істотних умов договору, зокрема не визначено місце та строки поставки товарів.

Як визначено в ч.8 ст.181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

З огляду на викладене, господарський суд дійшов до висновку, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов щодо поставки товару, в зв`язку з чим поставка не була здійснена, а договір є таким, що не відбувся.

Таким чином, підстави отримання відповідачем та утримання спірних коштів відсутні.

За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач належними засобами доказування встановлених судом обставин та стверджувань позивача не спростував.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи встановлені судом обставини, за відсутності доказів повернення відповідачем заявленої до стягнення суми коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО (08134, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Балукова, буд. 7-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГ АГРО-ПРАЙД (54046, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Кіровоградська, буд 23В, ) 360 000 (триста шістдесят тисяч) грн. 00 коп. боргу, 5400 (п`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 08.11.2021

Суддя Т.Д. Лилак