ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" жовтня 2021 р. Справа № 924/843/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі с/з Сарело Р.О. розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробниче підприємство "Промінь", м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС", м. Тернопіль

про стягнення грошей та зобов`язання повернення об`єкту оренди

за участю представників сторін:

від позивача - Прядун Р.В.

від відповідача - Борова Л.В.

встановив:

Позивач у позові просить суд:

- стягнути з відповідача заборгованість за неналежне виконання договору від 06.08.18 № 1 у розмірі 462 849, 09 грн., з яких: 156 390 грн. заборгованість по орендній платі, 258 463, 52 грн. неустойка за прострочення терміну повернення об`єкта оренди, 31 278 грн. неустойка (штраф) за прострочення терміну внесення орендної плати більш як на 10 днів, 11 447, 82 грн. пеня, 5 269, 75 грн. інфляційні;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу об`єкт оренди за договором оренди № 1 від 06.08.18 - частину нежитлового приміщення загальною площею 601, 5 м.кв., розміщеного на 1 поверсі будівлі, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 46 за актом прийому-передачі згідно з умовами договору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану ним 27.09.21 заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач, у зв`язку із сплатою відповідачем орендної плати за березень 2021 року у розмірі 78 195 грн., просить стягнути з відповідача основну заборгованість за орендну плату за квітень 2021 року у розмірі 78 195 грн. Решта вимог залишаються незмінними.

Враховуючи, що дана заява не порушує будь-чиї права та інтереси, суд, в порядку ст. 46 ГПК України, приймає останню, в зв`язку з чим сума позову, станом на час ухвалення рішення є 384 654, 09 грн., з яких: 78 195 грн. заборгованість по орендній платі, 258 463, 52 грн. неустойка за прострочення терміну повернення об`єкта оренди, 31 278 грн. неустойка (штраф) за прострочення терміну внесення орендної плати більш як на 10 днів, 11 447, 82 грн. пеня, 5 269, 75 грн. інфляційні.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що приміщення, повернення якого є предметом спору, є об`єктом оренди за укладеним між сторонами договором від 06.08.18 № 1, де позивач - орендодавець, відповідач - орендар. Даний договір укладено на 24 місяці. Проте, у зв`язку з відсутністю заперечень сторін, строк дії договору поновлено.

У зв`язку з непорозуміннями щодо певних умов договору, відповідач направив позивачу повідомлення (лист від 26.02.21 № 4/21) про намір розірвати договір з ініціативи орендаря. Такий намір відповідач підтвердив листом від 14.04.21.

Отримавши таке повідомлення, позивач при зустрічі з орендарем повідомив, що термін, у який відповідач бажає припинити орендні правовідносини, не відповідає умовам договору, а також про те, що у відповідача наявна заборгованість за орендною платою, яку потрібно погасити.

Незважаючи на це, відповідач 23.04.21 направив позивачу лист з проханням підписання акту прийому-передачі приміщення з оренди. Однак, правового обов`язку щодо підписання такого акту у позивача не було.

В подальшому, 17.06.21 позивач направив відповідачу вимогу про повернення об`єкта оренди та претензію про сплату заборгованості за орендну плату. 08.07.21 позивач отримав лист відповідача, де останній відхилив вимогу позивача повернути об`єкт оренди, мотивуючи це тим, що договір оренди припинив свою дію 29.04.21 і цього ж дня, об`єкт оренди, на думку відповідача, вже повернуто позивачу. Крім того, відповідач направив лист від 16.07.21, де вказав що будь-якої заборгованості за орендною платою у відповідача немає.

Позивач стверджує, що орендар вправі розірвати договір оренди, проте, це можливо не у будь-який час на власний розсуд відповідача, а з дотриманням визначеного законодавством терміну - попередивши про розірвання не пізніше ніж за три місяці. Тому, враховуючи, що лист про розірвання договору отримано позивачем 01.03.21, договір вважається розірваним з ініціативи орендаря з 01.06.21. За таких обставин, саме з названої дати до спірних правовідносин слід застосовувати положення закону та договору щодо повернення майна (а не з квітня).

При цьому, договором встановлено термін повернення об`єкта оренди - 5 днів з моменту отримання відповідної письмової вимоги орендодавця. Тому, враховуючи, що вимога позивача про повернення об`єкта оренди направлена орендарю 17.06.21 (тобто після дійсного розірвання договору) та отримана ним 18.06.21, відповідач зобов`язаний був повернути орендоване майно у термін до 23.06.21 за актом прийому-передачі.

Неповернення ж майна за актом прийому - передачі у зазначену дату, є підставою для нарахування неустойки за ст. 785 ЦКУ з 24.06.21.

Крім того, у відповідача, внаслідок порушення строків проведення орендної плати, виник борг за квітень 2021 року (за березень відповідач оплатив, що стало підставою до зменшення позовних вимог). Нарахування пені та штрафу здійснено у зв`язку з наявністю відповідних умов договору про їх застосування в разі виникнення прострочення орендної плати. Стягнення інфляційних здійснено з посиланням на ст. 625 ЦКУ.

Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у письмовому відзиві проти позву заперечують, вказують таке. Відповідач, листами від 26.02.21 та від 14.04.21 повідомляв позивача про розірвання договору оренди з ініціативи орендаря та просив погодити питання щодо прийому-передачі майна. Проте, жодної відповіді позивача на вказані листи відповідач не отримав.

Не отримавши відповіді від позивача на неодноразові повідомлення про припинення орендних відносин представники відповідача та комунального підприємства „Управляюча муніципальна компанія „Південно-західна" 29.04.21 складено акт про те, що спірне орендоване приміщення звільнене від майна відповідача, а представники позивача для огляду приміщення та прийняття його по акту не з`явились. Крім того, відповідач був змушений відправити позивачу ключі від орендованого приміщення листом (рекомендованим з повідомленням).

За таких обставин, відповідач виконав свій обов`язок по поверненню майна, у зв`язку з чим відповідні вимоги позивача (в тому числі щодо стягнення неустойки за неповернення приміщення) необґрунтовані.

Вимоги про стягнення боргу за оренду, пені, штрафу та інфляційних також безпідставні, оскільки згідно договору орендна плата стягується на підставі рахунків орендодавця. Однак, за період оренди з серпня по грудень 2020 року позивач, незважаючи на неодноразові звернення відповідача про направлення актів виконаних робіт, зазначених актів так і не надав.

Щодо орендної плати за 2021 рік, позивач послався на рахунки на суму 86 260 грн., що не відповідає умовам договору, оскільки згідно останнього орендна плата за місяць складає 78 195 грн.

Також, згідно договору орендна плата нараховується по дату фактичного повернення майна. Станом же на 29.04.21 орендоване майно фактично повернуте позивачу.

Матеріалами справи встановлено.

06.08.18 між ТОВ „Торгівельно-виробниче підприємство „Промінь" (орендодавець/позивач) та ТОВ „Іберсон Компонентс" (орендар/відповідач) укладено договір оренди № 1 в силу якого орендодавець передає орендареві за плату на певний строк у користування частину нежитлового приміщення у нерухомому майні для здійснення господарської діяльності. У користування за договором передається індивідуально визначене майно, що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (не споживча річ). Об`єктом оренди є частина нежитлового приміщення загальною площею 601, 5 кв.м., розміщене на 1-му поверсі будівлі, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 46.

Згідно п. 5.1. договору орендна плата за користування об`єктом оренди за місяць оренди складає 78 195 грн. Орендна плата нараховується починаючи з 27.08.18 і нараховується по дату фактичного повернення об`єкту оренди від орендаря орендодавцеві. Орендна плата сплачується на підставі рахунків орендодавця в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 5-го числа місяця за який проводиться розрахунок (п. 5.2.).

Згідно п. 10.1. договору орендар несе відповідальність за даним договором: у разі несплати або несвоєчасної оплати платежів, передбачених даним договором, орендар сплачує орендодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення платежу. У разі прострочення сплати платежів більш ніж на 10 днів, крім пені виплачується штраф у розмірі 10% місячної орендної плати (п. 10.2.).

Після закінчення терміну дії договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди за актом прийому-передачі, на протязі 5-ти днів з моменту отримання відповідної письмової вимоги орендодавця, щодо повернення об`єкта оренди (п. 8.1.). До настання терміну за п. 8.1. даного договору орендар зобов`язаний звільнити об`єкт оренди від свого майна та підготувати його до передачі орендодавцю (п. 8.2.).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

09.08.18 між сторонами вищевказаного договору підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі до договору оренди № 1 від 06.08.18, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв частину нежитлового приміщення загальною площею 601, 5 кв.м., що розташоване на 1-му поверсі будівлі та знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 46.

У листі від 11.12.20 № 4, адресованому позивачу, відповідач просить повторно направити акти виконаних робіт за серпень-листопад 2020 року окремо щодо оренди нежитлових приміщень та наданих комунальних послуг, а також рахунків на оплату орендної плати та комунальних послуг за грудень 2020 р. Докази направлення листа: поштова накладна від 11.12.20 № 881 та витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

У листі від 15.01.21 № 1/21, адресованому позивачу, відповідач повторно пропонує укласти договір оренди нежитлового приміщення на умовах договору № 1 від 06.08.18. Також просить направити акт виконаних робіт за серпень-грудень 2020 р. окремо щодо оренди приміщення та наданих комунпослуг, а також рахунки на оплату орендної плати за січень 2021. Докази направлення листа: поштова накладна № 557 від 16.01.21 де відправник - відповідач, адресат - позивач; витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

Листом від 26.02.21 № 4/21, адресованим позивачу, відповідач повідомляє про свій намір розірвати договір оренди № 1 від 06.08.18 на підставі якого відповідач використовує нежитлове приміщення площею 601, 5 кв.м., розташоване за адресою: вул. Сковороди, 46 в м. Хмельницький з 22.03.21. Докази направлення листа: опис вкладення кореспонденції з штампом пошти та відмітками адресата - позивач та кореспонденції - повідомлення про розірвання договору оренди; копія конверта; поштова накладна № 909 від 27.02.21, де відправник - відповідач, адресат - позивач; витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

Листом від 14.04.21 № 6/21, адресованим позивачу, відповідач просить, у зв`язку з тим, що відповідач припиняє відносини щодо оренди нежитлового приміщення площею 601, 5 м.кв., розташованого за адресою: вул. Сковороди, 46 у м. Хмельницький, погодити питання щодо приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди. Докази направлення листа: опис вкладення кореспонденції з штампом пошти та відміткою адресата - позивача та кореспонденції - лист від 14.04.21 № 6/21; копія конверта; поштова накладна № 619 від 14.04.21, де відправник - відповідач, адресат - позивач; витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

Листом від 23.04.21 № 11/21, адресованим позивачу, відповідач повторно просить погодити питання щодо повернення об`єкта оренди, який на сьогодні вже звільнений орендарем за актом прийому-передачі, а також просить провести звірку розрахунків по орендні. До листа додано проект акту прийому-передачі. Докази направлення листа: опис вкладення кореспонденції з штампом пошти та вказівкою адресата - позивач та кореспонденції - лист від 23.04.21 № 11/21; копія конверта; поштова накладна № 573 від 23.04.21, де відправник - відповідач, адресат - позивач; витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

29.04.21 працівниками відповідача та КП „Управляюча муніципальна компанія „Південно-західна" складено акт про те, що за даними візуального огляду нежитлового приміщення площею 601, 5 м. кв., розташованого за адресою: вул. Сковороди, 46 в м. Хмельницький, встановлено, що приміщення звільнене від майна ТОВ „Іберсон Компонентс". На фасаді будівлі та над входом в приміщення відсутні вивіски, рекламні стенди тощо ТОВ „Іберсон Компонентс". Представник власника нежитлового приміщення ТОВ „ТВП „Промінь" для огляду вказаного нежитлового приміщення та прийняття його за актом прийому-передачі не з`явився.

17.06.21 за № 1 позивач направив відповідачу вимогу де просить повернути позивачу за актом прийому-передачі об`єкт оренди за договором оренди № 1 від 06.08.18. До вимоги додано проект акту прийому-передачі. Докази направлення вимоги: опис вкладення кореспонденції з штампом пошти, де адресат - відповідач, кореспонденція - вимога про повернення об`єкта оренди; рекомендоване повідомлення про вручення від 17.06.21 з штампом пошти, де адресат - відповідач, відправник - позивач; фіскальний чек від 17.06.21; поштова накладна № 472 від 19.06.21, де відправник - позивач, адресат - відповідач; витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

Листом від 06.07.21 № 21/21, адресованим позивачу, відповідач повідомляє, що вимога позивача про повернення об`єкта оренди є неможливою до виконання, оскільки відповідач надіслав, а позивач отримав акт прийому-передачі (повернення) та ключі від об`єкта оренди. Докази направлення листа: копія конверта; витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

Цього ж 06.07.21 під № 2 позивач направив відповідачу претензію, де просить добровільно погасити заборгованість по орендній платі за договором № 1 від 06.08.18 та повернути об`єкт оренди. До листа додано проекти актів звірки. Докази направлення листа: опис кореспонденції з штампом пошти, де адресат - відповідач, кореспонденція - претензія; фіскальний чек від 06.07.21; поштова накладна від 08.07.21 № 557, де відправник - позивач, одержувач - відповідач; витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

Листом від 16.07.21 № 25/21, адресованим позивачу, відповідач повідомив, що претензія позивача про повернення об`єкта оренди та сплату боргу є неможливою до виконання, оскільки відповідач надіслав, а позивач отримав акти прийому-передачі (повернення) та ключі від об`єкта оренди. Докази направлення листа: копія конверта; витяг з поштового сайту щодо відстеження кореспонденції.

Також до справи подано:

- платіжні доручення про оплату ТОВ „Іберсон Компонентс" на користь ТОВ „ТВП „Промінь" орендної плати за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року, зокрема: від 21.09.20 № 5556, від 02.10.20 № 5599, від 02.12.20 № 5797, від 03.12.20 № 5804, від 23.12.20 № 5886, від 12.03.21 № 6216, від 16.03.21 № 6226;

- рахунки позивача, адресовані відповідачу за оренду нежитлового приміщення: від 05.01.21 № 1, від 08.02.21 № 3, від 05.03.21 № 5, від 05.04.21 № 7 з доказами їх направлення;

- виписка по рахунку від 17.09.21 про оплату відповідачем 78 195 грн. за оренду приміщення за березень 2021 року за договором від 06.08.18 № 1.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними заяви по суті справи та докази, давши їм оцінку в сукупності, при аналізі норм діючого законодавства, що регулює спірні відносини, суд врахував таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу дії статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу статті 627 Цивільного кодексу України: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли орендні правовідносини на підставі договору оренди № 1 від 06.08.18 щодо оренди нежитлового приміщення загальною площею 601, 5 м.кв., розміщеного на 1-му поверсі будівлі, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 46, де позивач є орендодавцем, а відповідач - орендарем.

У відповідності до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Однією з обставин, щодо якої виник спір є дата дострокового розірвання договору оренди. Зокрема, відповідач вважає, що направивши позивачу повідомлення від 26.02.21 та від 14.04.21 про припинення дії договору, склавши акт про звільнення орендованого приміщення від свого майна та направивши позивачу ключі від орендованого приміщення, станом на 29.04.21 орендоване приміщення було звільнено та не використовувалось відповідачем. Тобто, орендні відносини припинено відповідачем в односторонньому порядку, що відповідає умовам договору.

Позивач же вважає, що договір розірвано з 01.06.21 року, враховуючи передбачену законом необхідність повідомлення орендаря про припинення договору в односторонньому порядку за три місяці та отримання позивачем відповідного повідомлення відповідача 01.03.21.

Одностороння відмова від договору допустима лише як виключення з загального правила у випадках, прямо передбачених договором або законом.

Цивільний кодекс України передбачає три основні види односторонньої відмови від договору: як санкцію за порушення умов договору другою стороною; як право на вчинення односторонньої відмови без застосування заходів цивільно - правової відповідальності; як безпідставну відмову від договору за відсутності порушень умов договору другою стороною з покладенням на сторону, що відмовилася, негативних правових наслідків, передбачених договором або законом.

В усіх перерахованих випадках одностороння відмова від договору не спричиняє, як правило, його автоматичне припинення або розірвання, оскільки інша сторона має право оспорити односторонню відмову від договору у суді, який може визнати її неправомірною (правомірною) і визнати на вимогу однієї із сторін договір розірваним із застосуванням відповідних правових наслідків до винної сторони. Якщо ж відмова безпідставна, суд може на вимогу позивача зобов`язати виконати договір, за винятком тих випадків, коли законом стороні надається безумовне привілеєве право на відмову від договору або визнати його розірваним.

У будь-якому випадку, мова йде саме про право односторонньої відмови від договору, яке встановлено Законом або укладеним договором.

Згідно п. 4.1. договору від 06.08.18 № 1 останній вступає в дію з 06.08.18. Строк договору обчислюється з моменту вступу його в дію та становить 24 місяці. Таким чином, строк дії договору закінчується 06.08.20. Як вбачається з спірних правовідносин та не заперечується учасниками справи, внаслідок відсутності заперечень сторін, договір, за ст. 284 ГКУ, продовжено на той самий строк.

Однак, листом від 26.02.21 № 4/21 (який отримано позивачем 01.03.21) відповідач повідомив позивача про намір розірвати договір оренди № 1 від 06.08.18.

Згідно передостаннього підпункту пункту 7.2. договору орендар має право достроково розірвати цей договір письмово попередивши орендодавця не пізніше ніж за три місяці. Згідно п. 4.2. договору сторони мають право достроково розірвати цей договір у випадках, передбачених договором та законодавством України.

На переконання суду, тлумачення вищевказаних договірних положень пунктів 4.2., 7.2. договору не дозволяє дійти висновку про наявність у відповідача права відмовитись від договору. Умови вищевказаних пунктів 4.2. і 7.2. договору лише встановлюють право учасника цієї угоди ініціювати перед іншим дострокове припинення дії цього договору з застосування правової конструкції його розірвання, яка за визначенням потребує взаємної згоди усіх його учасників.

Зокрема, відповідно до частини третьої статті 291 Господарського кодексу України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно, для встановлення обставин дійсного моменту дострокового розірвання договору суду необхідно встановити: існування встановлених Цивільним кодексом України фактичних підстав для розірвання договору найму; відповідність цих фактичних підстав правовим підставам, встановленим Цивільним кодексом України для розірвання договору найму; дотримання порядку, встановленого статтею 188 Господарського кодексу України.

Досить чітко та однозначно сформульована законодавцем норма частини першої статті 291 Господарського кодексу України, за якою одностороння відмова від договору оренди не допускається, не передбачає будь-яких винятків з цього правила.

Частиною третьою цієї ж статті Кодексу встановлене правило, за яким договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Таким чином, наведені правові норми унеможливлюють існування договірного інституту одностороннього (за наявності прямих заперечень іншого або інших учасників угоди) розірвання договору оренди майна з прямим правовим наслідком припинення зобов`язань.

Законодавцем встановлено лише можливість існування права вимоги розірвання, а не права односторонньої зміни умов або розірвання укладеного договору.

Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України, або у судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Вказана правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 5 липня 2019 року у справі №916/1684/18., також в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року по справі №911/1635/19.

Як вказано вище, згідно передостаннього підпункту пункту 7.2. договору орендар має право достроково розірвати цей договір письмово попередивши орендодавця не пізніше ніж за три місяці.

При цьому, відповідач в відзиві зазначає, що він законно скористався правом, наданим йому вищевказаним пунктом договору, що знайшло своє відображення у направленні листа від 26.02.21 № 4/21, де він вказав про намір розірвати договір оренди з 22.03.21.

Однак, виходячи з вищевикладених висновків про те, що одностороннє розірвання договору можливе лише у порядку передбаченому законом та договором, договір, при наявності вищевказаного листа (який отримано позивачем 01.03.21), не може вважатися розірваним, раніше, ніж за три місяці до такого повідомлення - до 01.06.21. Такий порядок передбачено самими сторонами у договорі. При цьому, немає правового значення факт підписання акту від 29.04.21 (наявність якого відповідач трактує як звільнення орендованого приміщення), оскільки фактичному звільненню приміщення має передувати дотримання встановленого договором порядку розірвання договору. І, лише після повного та безумовного дотримання такого порядку (дотримання тримісячного терміну) звільнення орендованого майна буде вважатися не лише фактичним, але і договірним, тобто таким, що тягне за собою відповідні правові наслідки. Під час трьохмісячного терміну між повідомленням про намір розірвання договору та розірванням останнього, договір вважається діючим, таким що підлягає виконанню/дотриманню.

При цьому, слід зазначити, що пункт 7.2 договору не містить положень щодо можливості відхилення ані від загального порядку розірвання господарських договорів, встановлених статтею 188 Господарського кодексу України (щодо надсилання повідомлення про розірвання), ані від спеціального порядку, передбаченого договором (щодо тримісячного терміну).

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб.

Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту, а необґрунтоване і безпідставне розірвання договору оренди, вочевидь порушує принцип добросовісності.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд констатує, що відповідач не довів наявності обставин, які є підставою для дострокового розірвання договору з 22.03.21, як вказано в листі від 26.02.21, враховуючи порушення строків договірного повернення майна, та зважаючи на відсутність згоди іншої сторони на розірвання договору з 22.03.21.

Відтак, суд, зважаючи на заперечення позивача щодо розірвання договору на умовах, які вказує відповідач та враховуючи, що положення пункту 7.2 договору надає відповідачу лише право на розірвання договору в односторонньому порядку (без можливості недотримання порядку розірвання), приходить до висновку, що строк оренди за договором та й дія самого договору закінчилися 01.06.21 (через три місяці після отримання повідомлення відповідача про розірвання договору).

Отже, враховуючи вказане, позивач, після закінчення дії договору (після 01.06.21), 17.06.21 надіслав відповідачу вимогу № 1 про повернення за актом прийому-передачі об`єкта оренди, яка отримана відповідачем 18.06.21.

Згідно п. 7.1. договору у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди, в тому ж стані, в якому він був переданий в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу. Згідно п. 8.1. договору після закінчення терміну дії договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди за актом прийому-передачі на протязі 5 днів з моменту отримання відповідної письмової вимоги орендодавця, щодо повернення об`єкту оренди.

За ст. 785 ЦКУ у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За таких обставин, до 23.06.21 (на протязі п`яти днів з моменту отримання вимоги позивача) відповідач зобов`язаний повернути орендоване майно. При цьому, належним підтвердженням повернення майна є встановлений договором акт прийому-передачі майна між сторонами договору. Відсутність такого акту свідчить про невиконання обов`язку щодо повернення майна. Акт же від 29.04.21 є свідченням не повернення приміщення позивачу, а про звільнення його від майна відповідача.

Таким чином, доводи відповідача не знайшли документального та правового підтвердження, тоді як доводи позивача відповідають дослідженим обставинам справи.

За ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Отже відсутність належних доказів повернення майна, свідчить про обґрунтованість вимог щодо його повернення і стягнення неустойки за невиконання обов`язку щодо вказаного повернення. При цьому період нарахування неустойки, зазначений в позові (з 24.06.21 прострочення обов`язку по поверненню майна по 13.08.21 день подання позову) є вірним, оскільки здійснений за період прострочення виконання обов`язку (щодо повернення майна).

Щодо вимог про стягнення заборгованості за оренду, пені, штрафу та інфляційних.

Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Аналогічні положення містить частина перша статті 283 Господарського кодексу України. Відповідно до частини четвертої статті 286 Господарського кодексу України строки внесення орендної плати визначаються в договорі. Згідно пункту 5 статті 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

В силу п. 5.2. договору від 06.08.18 № 1 орендна плата сплачується орендарем не пізніше 5-го числа місяця за який проводиться розрахунок. Тобто, обов`язок оплати оренди виникає у відповідача кожного місяця оренди до 5-го числа.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи (платіжні доручення - арк. справи № 71-77) відповідач здійснював оплату оренди на користь позивача по лютий 2021 року включно. Також, оплата здійснена і за березень 2021 року, що вбачається з виписки банку за 17.09.21. (вказана оплата стали причиною зменшення позовних вимог).

Позивач, у позові просить стягнути орендну плату за період, який включає також квітень 2021 року. При цьому, докази здійснення оплати за цей місяць у справі відсутні. Тому, враховуючи, що як вказано вище, орендні правовідносини тривали до 01.06.21 (зі всіма правами та обов`язками), відсутність оплати за квітень 2021 року свідчить про виникнення заборгованості за цей місяць.

Так, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України передбачено, що: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню. При цьому, слід вказати про необґрунтованість доводів відповідача відносно не направлення йому актів виконаних робіт (наданих послуг) та рахунків щодо оплати, з огляду на те, що підставою для оплати є не акти чи рахунки, а, виходячи з правової природи орендних правовідносин, такою підставою є фактичне користування (утримання за собою) приміщенням.

Крім стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача: пені за прострочення терміну внесення орендної плати; неустойки за прострочення терміну внесення орендної плати більш як на 10 днів (дана неустойка за своєю правовою природою, виходячи з її договірного визначення, в тому числі встановлення її розміру у вигляді 10% місячної орендної плати - є штрафом), інфляційних.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

В силу дії частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено вище відповідач обов`язок по сплаті орендних платежів за березень-квітень не виконав/виконав з порушенням договірних строків, допустивши прострочення виконання зобов`язання, а тому дії відповідача слід кваліфікувати як порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив їх виконання (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої відповідальності.

Згідно п.п. 10.1. та 10.2 договору орендар несе відповідальність за даним договором: у разі несплати або несвоєчасної оплати платежів, передбачених даним договором, орендар сплачує орендодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення платежу; у разі прострочення сплати платежів більш ніж на 10 днів, крім пені виплачується штраф у розмірі 10% місячної орендної плати.

Враховуючи вищевказані договірні та законодавчі положення, а також встановлений судом факт прострочення зобов`язання щодо оплати оренди, вимоги про стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню.

При цьому, наявність заборгованості є також підставою до стягнення інфляційних, оскільки за ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Розмір заявлених майнових вимог підтверджується вказаними у позові розрахунками.

Судові витрати, відповідно з ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача. При цьому, слід зазначити, що на відповідача покладається обов`язок щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат у розмірі 5 769, 81 грн., враховуючи суму позову, після зменшення позовних вимог. Питання щодо решти суми судового збору (при поданні позову оплачено 6 942, 70 грн.) може бути вирішено в порядку ст. 7 Закону України „Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Іберсон Компонентс" (46020, м. Тернопіль, вул. Д. Лук`яновича, 1, ) 78 195 грн. (сімдесят вісім тисяч сто дев`яносто п`ять грн. 00 коп.) основної заборгованості, 258 463, 52 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч чотириста шістдесят три грн. 52 коп.) неустойки за прострочення терміну повернення об`єкту оренди, 31 278 грн. (тридцять одна тисяча двісті сімдесят вісім грн. 00 коп.) неустойки (штрафу), 11 447, 82 грн. (одинадцять тисяч чотириста сорок сім грн. 82 коп.) пені, 5 269, 75 грн. (п`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять грн. 75 коп.) інфляційних та 5 769, 81 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять грн. 81 коп.) судового збору.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Іберсон Компонентс" (46020, м. Тернопіль, вул. Д. Лук`яновича, 1, ) повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробниче підприємство "Промінь" (29008, м. Хмельницький, вул. Сковороди, 46, ) об`єкт оренди за договором оренди № 1 від 06.08.18 - частину нежитлового приміщення загальною площею 601, 5 м.кв., розміщеного на 1 - му поверсі будівлі, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 46 за актом прийому-передачі згідно з умовами договору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 02.11.21.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук/направлено 3 прим:

1 - до справи

2 - представнику ТОВ „ТВП „Промінь" Прядун Р.В. ()

3 - представнику ТОВ „Іберсон Компонентс" Борова Л.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ().