РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2021Справа № 910/10573/21

За позовом Приватного акціонерного товариства "МХП" (Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Ка" (м. Київ)

Про стягнення 104.067,40 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "МХП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Ка" про стягнення 104.067,40 грн, з яких: 87.715,27 грн основного боргу, 4.136,37 грн пені, 3.280,47 грн інфляційних втрат, 8.935,29 грн 30% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору від 13.01.21. в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.21. (суддя Пінчук В.І.) відкрито провадження у справі № 910/10573/21, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Означену ухвалу відповідачем отримано 27.07.21. згідно рекомендованого повідомлення про вручення № 354, отже він є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/10573/21.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/10478/21 23.09.21. передано судді Ващенко Т.М.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Отже, розгляд справи № 910/10573/21 по суті розпочався з 22.08.21.

У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження (ч. 14 ст. 32 ГПК України).

За викладеного суд повторно розпочав розгляд справи № 910/10573/21 по суті, про що постановив ухвалу від 27.09.21.

Відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно до ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

13.01.21. між позивачем (МХП) та відповідачем (Контрагент) будо підписано специфікацію № МП/39714254 до Договору, укладеного шляхом підписання 13.01.21. заяви-приєднання до публічного договору, розміщеного на сайті МХП в редакції від 21.04.20., відповідно до п. 1.1 якого МХП зобов`язується поставити, а Контрагент прийняти та оплатити товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у накладних (товарно-транспортних), що виписуються на кожну партію товару.

Договір укладено на період не більше 5 років, що вбачається із заяви-приєднання.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2 Заявки-приєднання предметом закупівлі є м`ясо птиці.

Для укладення Договору Контрагент підписує заяву-приєднання.

За погодженням сторін та відповідно до ст. 630 ЦК України умови цього договору після набрання ним чинності застосовуються до відносин, які виникли з дати підписання Заяви-приєднання. Договір набирає чинності після здійснення першої поставки товару МХП або після неповернення отриманого МХП авансу від Контрагента протягом 3-х календарних днів, що твердженням прийняття даної заяви МХП (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 1.6.1 Договору щодо зобов`язань, які виникають при поставці Товарів невід`ємною частиною є «Умови, застосовані до Договорів між МХП та Контрагентами, в яких МХП виступає виконавцем зобов`язань, які оплачуються Контрагентом, в редакції від 01.03.2020 р.», обов`язкові до виконання сторонами Договору. Дані Умови опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», розміщені на сторінці сайту МХП https://mhp.com.ua/ru/partners/vurydvchna-informatsiva та діють у відповідності до вказаних у них Положень. Зміна умов Додатку за погодженням сторін оформлюється шляхом їх публікації МХП у загально державному виданні та розміщенні на офіційному сайті МХП та/або шляхом направлення МХП відповідного повідомлення Контрагенту, набирає чинності та підлягає виконанню сторонами після публікації або з моменту отримання відповідного повідомлення Контрагентом, в залежності від того, яка подія настала раніше, якщо застосовано обидва способи.

Відповідно до п. 2.2. Договору умови оплати: повна передоплата до моменту відвантаження Товару. МХП має право надавати Контрагенту право відстрочення платежу.

Згідно специфікації від 13.01.21. до Договору строком погашення заборгованості є 7 банківських днів з дати поставки.

Датою постачання (моментом прийому-передачі) вважається дата (момент) підписання акту приймання-передачі Товару (або видаткової накладної за умови її доповнення згідно пп. 3.2.1 даного Договору) та відповідної товарно-транспортної накладної (п. 3.5 Договору).

Згідно поданих до матеріалів справи документів (т. 1 арк. справи 54-68) позивач поставив відповідачу м`ясо птиці на суму 87.715,27 грн.

Виходячи з положень ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлені до матеріалів справи документи є належними доказами передачі товару відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки Товару на суму 87.715,27 грн в межах Договору здійснено належним чином.

Однак відповідач такий поставлений товар у строк 7 банківських днів з дати поставки не оплатив, а строк оплати є таким, що настав.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За наявними в матеріалах справи документами судом встановлено, що станом на день звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 87.715,27 грн, з огляду на що позов в цій частині задовольняється судом повністю.

Також позивачем пред`явлено до стягнення 4.136,37 грн пені, 3.280,47 грн інфляційних втрат, 8.935,29 грн 30% річних.

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено пунктом 6.3 Договору за прострочення оплати товару (тільки якщо не передплата), а також у випадку порушення термінів перерахування сум штрафів, компенсацій збитків, інших платежів, Контрагент сплачує на користь МХП пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також несе відповідальність встановлену в ст. 625 ЦК України в розмірі 30% річних з простроченої суми за весь час прострочення.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Врахувавши періоди та суми, визначені позивачем, врахувавши кінцеву дату здійснення позивачем розрахунку, суд здійснив перерахунок та встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 4.136,37 грн пені, 3.280,47 грн інфляційних втрат, 8.935,29 грн 30% річних.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Ка" (01103, м. Київ, вул. залізничне шосе, б. 47; ідентифікаційний код 39714254) на користь Приватного акціонерного товариства "МХП" (08800, м. Миронівка Миронівського району Київської області, вул. Елеваторна, б. 1; ідентифікаційний код 25412361) 87.715 (вісімдесят сім тисяч сімсот п`ятнадцять) грн 27 коп. основного боргу, 4.136 (чотири тисячі сто тридцять шість) грн 37 коп. пені, 3.280 (три тисячі двісті вісімдесят) грн 47 коп. інфляційних втрат, 8.935 (вісім тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн 29 коп. 30% річних, 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко