ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01.11.2021м. Дніпро№ 904/8515/21

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 524, ідентифікаційний код 41084239) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Гордієнка Руслана Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованості за договором про надання кредиту №138916-КС-005 від 18.01.2021 у розмірі 152085,49грн.

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області від товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Гордієнка Руслана Валерійовича заборгованості за договором про надання кредиту №138916-КС-005 від 18.01.2021 у розмірі 152085,49грн.

В обґрунтування заяви товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" посилається на неналежне виконання фізичною особою - підприємцем Гордієнком Р.В. зобов`язань за договором про надання кредиту №138916-КС-005 від 18.01.2021 в частині повернення кредиту.

Розглянувши заяву та подані докази, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За положеннями ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.ч. 3, 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Докази наявності укладення договору в письмовій або електронній формі надаються з дотриманням вимог, встановлених статтями 91, 96 ГПК України. При цьому учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Заявником не виконані належним чином зазначені вимоги.

Так, заявник зазначає що сума заборгованості утворилася у зв`язку з невиконанням боржником договору про надання кредиту №138916-КС-005 від 18.01.2021 та додаткової угоди від 01.04.2021 №1 до договору. Також, заявник надає копію договору і додаткової угоди.

В той же час до заяви не додані докази укладення зазначеного договору у встановленому законом порядку.

Зокрема, відсутні докази підписання зазначених договору і додаткової угоди електронним цифровим підписом в порядку встановленому чинним законодавством, зокрема Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.ст.148, 150 ГПК України, оскільки заявником не надано доказів підписання договору в письмовій формі або його укладення в електронній формі обома сторонами.

Керуючись статтями 148, 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Гордієнка Руслана Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованості за договором про надання кредиту №138916-КС-005 від 18.01.2021 у розмірі 152085,49грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 01.11.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Татарчук