ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. Справа№ 910/3063/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Коротун О.М.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача - Плигань І.Ю. (посвідчення від 24.07.2020);

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Нові інтегровані системи автоматизації" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/3063/21 (суддя Босий В.П., повний текст складено - 08.06.2021) за позовом Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до товариства з обмеженою відповідальністю "Нові інтегровані системи автоматизації" про стягнення 136 000 грн.

Встановив наступне.

Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Інтегровані Системи Автоматизації" про стягнення 136 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем штрафу на підставі рішення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу №60/69-р/к від 16.10.2019, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 68 000,00 грн. та пені у розмірі 68 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/3063/21 позов задоволено повністю; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Нові інтегровані системи автоматизації" штраф у розмірі 68 000,00 грн. та пеню у розмірі 68 000,00 грн.; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Нові інтегровані системи автоматизації" на користь Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Приймаючи вказане рішення в частині задоволення вимоги про стягнення штрафу суд виходив з того, що оскільки відповідачем у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу не було його сплачено, вказана вимога є обґрунтованою.

Щодо стягнення пені суд вказав, що враховуючи оскарження відповідачем рішення в межах справ Господарського суду міста Києва №910/15330/19 та №910/5747/20 та періоди перебування рішення на перегляді в судах всіх інстанцій, розмір пені за прострочення сплати штрафу відповідачем перевищує розмір стягнутого рішенням №60/69-р/к від 16.10.2019 штрафу, а відтак, сума пені, що підлягає стягненню з урахуванням встановлених ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" обмежень, становить 68 000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/3063/21 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт зазначає, що оскільки розгляд судами справ №910/15330/19 та №910/5747/20 тривав до 30.11.2020 (день винесення постанови Північним апеляційним господарським судом у справі №910/5747/20), а тому виходячи з положень ч. 5 ст. 56 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" позивач мав нараховувати пеню виключно за період з 01.12.2020 (наступний день після винесення вказаної постанови) по 16.02.2021 (день складання позову).

Також, апелянт вважає незаконним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.10.2019 №60/69-р/к.

Представник позивача надав в судовому засіданні пояснення, якими просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідач (апелянт) правом на участь представника у судовому засіданні вдруге не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, з огляду на наявність викладеної позиції скаржника, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Адміністративна колегія Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (після зміни найменування - Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України), розглянувши справу №78/60/83-рп/к.19 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", 16.10.2019 прийняла рішення №60/69-р/к, яким визнано, що Товариство вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою відділення строк.

Відповідно до вказаного рішення на Товариство накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Рішення №60/69-р/к від 16.10.2019 разом із супровідним листом №60-02/5911 від 17.10.2019 було направлено на адресу Товариства та вручено уповноваженій особі відповідача 21.10.2019.

Вказане рішення було оскаржено відповідачем, проте ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/15330/19, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та постановою Верховного Суду від 14.04.2020, позов Товариства про визнання недійсним та скасування рішення №60/69-р/к від 16.10.2019 залишено без розгляду.

Товариство повторно звернулося з позовом про визнання недійсним та скасування рішення №60/69-р/к від 16.10.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 у справі №910/5747/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021, в задоволенні позовних вимог Товариства відмовлено повністю.

Спір у справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем суми штрафу у розмірі 68 000,00 грн., внаслідок чого позивачем додатково було нараховано до стягнення з відповідача пеню у розмірі 68 000,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Статтею 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця.

Отже, строк рахується з наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Як вже було вказано, Рішення №60/69-р/к від 16.10.2019 разом із супровідним листом №60-02/5911 від 17.10.2019 було направлено на адресу Товариства та вручено уповноваженій особі відповідача 21.10.2019.

Таким чином, строк для сплати штрафу, накладеного вказаним рішенням, становив - до 23.12.2019.

Згідно п. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачем Антимонопольному комітету України документів, що підтверджують сплату штрафу.

Доводи апелянта про незаконність Рішення №60/69-р/к від 16.10.2019 відхиляються колегією суддів з огляду на наявність рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 у справі №910/5747/20, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021, яким в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування вказаного рішення №60/69-р/к від 16.10.2019 відмовлено повністю.

Крім цього, слід зазначити, що предметом позову у даній справі є вимоги саме про стягнення штрафу та пені, а не визнання незаконним та скасування рішення АМК, а тому судом не приймаються доводи апелянта про незаконність вказаного рішення №60/69-р/к від 16.10.2019, оскільки вони не стосуються предмету позову у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 68 000,00 грн.

Стосовно іншої позовної вимоги про стягнення пені, нарахованої за прострочення сплати вказаної суми штрафу, слід зазначити наступне.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані територіальним відділенням АМК на підставі Закону № 2210 та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.

У застосуванні приписів статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати таке.

За правилами ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Абзацами 3-5 частини п`ятої зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №915/304/18, від 19.03.2019 у справі №904/3536/18, від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18.

Відтак, позивачем були визначені та, в свою чергу, місцевим господарським судом перевірені періоди нарахування пені (з 22.01.2020 по 17.03.2020; з 15.04.2020 по 03.05.2020; з 07.08.2020 по 04.10.2020; з 27.01.2021 по 15.02.2021).

Стосовно доводів скаржника про те, що оскільки розгляд судами справ №910/15330/19 та №910/5747/20 тривав до 30.11.2020 (день винесення постанови Північним апеляційним господарським судом у справі №910/5747/20), а тому виходячи з положень ч. 5 ст. 56 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" позивач мав нараховувати пеню виключно за період з 01.12.2020 (наступний день після винесення вказаної постанови) по 16.02.2021 (день складання позову), слід зазначити наступне.

Так, апеляційним судом встановлено, що 08.11.2019 ухвалою Господарського суду міста Києва було відкрито провадження у справі №910/15330/19 та, в свою чергу, 02.12.2019 залишено позов без розгляду.

Отже, провадження по справі №910/15330/19 в суді першої інстанції тривало з 08.11.2019 до 02.12.2019.

В свою чергу, в суді апеляційної інстанції апеляційне провадження у вказаній справі №910/15330/19 здійснювалося з 23.12.2019 (дата відкриття провадження) по 21.01.2020 (дата прийняття постанови).

Касаційне провадження наведеної справи №910/15330/19 розпочато 18.03.2020 (дата відкриття провадження) та закінчено 14.04.2020 (дата прийняття постанови).

Стосовно іншої справи №910/5747/20, то судом першої інстанції 18.05.2020 було відкрито провадження по ній та 06.08.2020 прийнято рішення.

Апеляційне провадження щодо оскарження вказаного рішення у справі №910/5747/20 тривало з 26.10.2020 (дата відкриття провадження) та по 26.01.2021 (дата прийняття постанови, а не 30.11.2020, як зазначає апелянт).

Як вже вказувалося, нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу. При цьому, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Позивачем враховано наведені приписи та нараховано пеню за наступні періоди: з 22.01.2020 по 17.03.2020; з 15.04.2020 по 03.05.2020; з 07.08.2020 по 04.10.2020; з 27.01.2021 по 15.02.2021, в які розгляд та перегляд справ №910/15330/19 та №910/5747/20 фактично не здійснювався.

З огляду на викладене, доводи скаржника про необхідність нарахування пені за визначений апелянтом у скарзі період (з 01.12.2020 по 16.02.2021) є необґрунтованими та не можуть бути підставою для задоволення вимог апеляційної скарги.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 68 000,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу, що накладений на підставі рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від №60/69-р/к від 16.10.2019 є обґрунтованою, арифметично правильною та такою, що підлягає задоволенню.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Нові інтегровані системи автоматизації" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/3063/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 21.10.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді О.М. Коротун

Л.П. Зубець