РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2170/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Салюк І.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)
до Комунального підприємства "Тепловодосервіс" Лозівської міської ради (Харківська обл., смт Краснопавлівка)
про стягнення 1843585,54 грн,
за участю представників:

позивача - Єфременка О.О.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Комунального підприємства "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради (відповідач), в якій просить стягнути з Комунального підприємства "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради (64621, Харківська обл., смт Краснопавлівка, мікрорайон, буд.16; 37346355) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) борг у загальній сумі 1843585,54 грн, у тому числі: основний борі у сумі 1529999,99 грн; пеня у сумі 92736,92 грн; три проценти річних у сумі 73266,72 грн; інфляційні втрати у сумі 147581,91 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, а саме 27653,80 грн сплаченого судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №3131/1920-ТЕ-32 постачання природного газу від 27.09.2019 щодо оплати поставленого природного газу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Вказаною ухвалою суду призначено підготовче засідання на 05.07.2021 о 14:00 год, про що повідомлено учасників справи.

01.07.2021 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що встановлення на території України карантину є загальновідомим фактом, який додаткового підтвердження не потребує. У зв`язку з настанням загальновідомих форс-мажорних обставин відсутні підстави для здійснення оплати обсягу природного газу, поставленого в період їх дії, стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат в період дії загальновідомих форс-мажорних обставин. Також відповідач вказує у відзиві, що позивачем не надано документів, які б підтверджували факт та розмір його збитків. Як зазначає відповідач у відзиві, він з жовтня 2019 року по цей час перебуває в скрутному фінансовому становищі, умови договору в частині строків оплати, штрафних санкцій та відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань для підприємства є практично непосильними, в зв`язку з не повною оплатою послуг з централізованого опалення споживачами категорії "населення".

Крім того, у наданому відзиві, відповідач вказав, що 02.03.2021 комунальне підприємство "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради Харківської області було перейменовано на комунальне підприємство "Тепловодосервіс" Лозівської міської ради Харківської області.

02.08.2021 протокольною ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 25.08.2021 об 11:00 год.

02.08.2021 ухвалою суду сторін викликано в підготовче засідання для участі в розгляді справи на 25.08.2021 об 11:00 год, а також повідомлено про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів.

09.08.2021 Комунальне підприємство "Тепловодосервіс" Лозівської міської ради надало заяву про відвід судді, в якій заявляє відвід судді Ольшанченку В.І. та вважає, що суддя Господарського суду Харківської області Ольшанченко В.І. не може брати участь в подальшому розгляді справи №922/2170/21 і підлягає відводу, у зв`язку з сумнівами щодо його неупередженості або об`єктивності та дотриманням норм ст. 129 Конституції України та ст. 9, 10 Кодексу суддівської етики.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.08.2021 заявлений Комунальним підприємством "Тепловодосервіс" Лозівської міської ради відвід судді Ольшанченку В.І. по справі №922/2170/21 визнаний необґрунтованим. Заяву Комунального підприємства "Тепловодосервіс" Лозівської міської ради про відвід судді Ольшанченка В.І. передано іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 та ст. 39 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.08.2021 в задоволенні заяви Комунального підприємства "Тепловодосервіс" Лозівської міської ради про відвід судді Ольшанченка В.І. відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.08.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тепловодсервіс" Лозівської районної ради на ухвалу від 11.08.2021 по справі №922/2170/21 з доданими документами повернуто заявнику на підставі п. 17.11 ч. 1 перехідних положень ГПК України.

Судове засідання 25.08.2021 не відбулось, у зв`язку з відпусткою судді-доповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.09.2021 учасників справи повідомлено про призначення підготовчого засідання на 30.09.2021 об 11:30 год.

Відповідач надав письмові пояснення по справі за №421 від 18.08.2021 (вх.№19645 від 25.08.2021).

30.09.2021 за вх.№22879 відповідач надав письмові пояснення по справі за №464 від 28.09.2021, в яких вказує, що ним 28.09.2021 направлено позивачу лист щодо реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, тому відповідачем вживаються заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості перед НАК "Нафтогаз", які передбачені чинним законодавством.

30.09.2021 ухвалою суду сторін викликано в судове засідання для участі в судовому розгляді справи на 13.10.2021 о 14:30 год, а також повідомлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 13.10.2021 підтримує позовні вимоги та просить задовольнити їх повністю.

13.10.2021 представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення відповідних поштових відправлень.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

27.09.2019 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради (споживач) був укладений договір постачання природного газу №3131/1920-ТЕ-32 (надалі - договір), за яким постачальник (позивач) зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач (відповідач) зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 1.3 договору за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що позивач передає відповідачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1510,0 тис куб м, в тому числі по місяцях.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору право власності на природний газ переходить від позивача до відповідача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ відповідач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно з п. 3.8 договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.9.1 і 3.9.3 вказаного договору відповідач зобов`язується надати позивачу не пізніше 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, копію акту про надання послуг з розподілу природного газу за розрахунковий період, складеного між відповідачем та оператором ГРМ (для споживачів, об`єкти яких приєднані до газорозподільних мереж), а також підписані відповідачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором із урахуванням п. 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.

Позивач не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає відповідачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання позивачем акта приймання-передачі природного газу позивач письмово повідомляє відповідача про причини такого не підписання акта (п. 3.10 договору).

Згідно з п. 4.2 договору ціна за 1000 куб м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Відповідно до п. 4.4 договору загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Пунктом 5.1 цього ж договору сторони узгодили, що оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно з п. 11.1 зазначеного договору сторони визначили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису позивача печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Також, між сторонами була підписана низка додаткових угод до вказаного договору, зокрема, щодо обсягу природного газу, порядку та умов передачі природного газу, ціни природного газу та відповідальності сторін.

Договір та укладені в його межах додаткові угоди за №1 від 31.10.2019, №2 від 12.11.2019, №3 від 09.12.2019, №4 від 20.12.2019, №5 від 28.01.2020, №6 від 24.02.2020, №7 від 23.03.2020 та №8 від 23.04.2020 підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень та заперечень.

На виконання умов договору постачання природного газу №3131/1920-ТЕ-32 від 27.09.2019 позивач поставив протягом жовтня 2019 квітня 2020 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 6436200,84 грн, що підтверджується копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 88204,54 грн, від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 1296900,66 грн, від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 1277790,14 грн, від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 1648486,74 грн, від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 1250648,22 грн, від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 724658,53 грн та від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 149512,01 грн.

Позивач у позові вказує на те, що оплату за переданий природний газ відповідач здійснював несвоєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 1529999,99 грн.

На підтвердження порушення відповідачем строків оплати за договором, позивач надав довідку за підписом заступника головного бухгалтера про здійснені операції за договором, сальдо та операції по підприємству "Тепловодосервіс" КП Лозівської районної ради з 01.09.2019 по 31.12.2019 по договору №3131/1920-ТЕ-32, а також копії банківських виписок з особового рахунку (а.с. 46 - 116).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідач не надав доказів виконання зобов`язань за договором постачання природного газу №3131/1920-ТЕ-32 від 27.09.2019 у строк, встановлений п. 5.1 цього договору.

З матеріалів справи вбачається і відповідачем не оспорюється, що ним порушено умови договору щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості отриманого природного газу та допущено порушення строків розрахунків.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2 договору в редакції додаткової угоди №5 від 28.01.2020 до нього сторони визначили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.2 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 9.3 вищевказаного договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить п`ять років.

На підставі п. 7.2 договору позивач нарахував відповідачу пеню за загальний період з 26.11.2019 по 17.04.2020 у загальній сумі 92736,92 грн.

Позивачем нараховані 3% річних за загальний період з 26.11.2019 по 31.03.2021 у загальній сумі 73266,72 грн та інфляційні втрати за загальний період з січня 2020 року по березень 2021 року у загальній сумі 147581,91 грн.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на настання форс-мажорних обставин, якими позивач вважає заходи карантину, введені постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, суд вважає помилковими та документально не підтвердженими з огляду на наступне.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням Президії ТПП України №44(5) від 18.12.2014 (надалі - Регламент).

Згідно з п. 3.1 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Пунктом 3.2 Регламенту визначено, що не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Відповідно до п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

З аналізу положень статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та пунктів 3.1, 3.2, 6.2, 6.4 Регламенту слідує, що форс-мажорними обставинами в розумінні наведених положень законодавства є обставини, які унеможливлюють виконання певного зобов`язання за договором, на підтвердження чого видається відповідний сертифікат.

Проте, відповідач не надав суду сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Крім того, встановлення саме судом наявності форс-мажорних обставин до компетенції господарського суду не відноситься.

Посилання відповідача у відзиві на те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували факт та розмір його збитків, суд також вважає помилковими, оскільки позивач не просить стягнути з відповідача збитки.

Посилання відповідача у відзиві на те, що з жовтня 2019 року по цей час відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі, суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими документально.

Крім того, слід зазначити, що відсутність коштів для належного виконання грошового зобов`язання не може бути визнана обставиною, що звільняє від відповідальності (форс-мажорною обставиною), незалежно від підстав її виникнення.

Посилання відповідача у письмовому поясненні №464 від 28.09.2021 (вх.№22879 від 30.09.2021) на Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (із змінами, внесеними згідно із Законом №1639-IX від 14.07.2021), за яким дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими документально, оскільки: по-перше, відповідач не надав суду самого договору про реструктуризацію заборгованості, умови якого мають відповідати Типовому договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №222 від 29.03.2017. По-друге, відповідач не надав суду доказів включення його підприємства до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, Порядок ведення якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року №93.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав суду доказів оплати природного газу, спожитого протягом жовтня 2019 квітня 2020 року, у строк, встановлений п. 5.1 договору постачання природного газу №3131/1920-ТЕ-32 від 27.09.2019, пені, 3% річних та інфляційних або будь-яких обґрунтованих заперечень.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню повністю.

Згідно з ст. 129 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 712 ЦК України, ст. 1, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", ст. 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 129, 202, 237, 238 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Тепловодосервіс" Лозівської міської ради Харківської області (64621, Харківська обл., смт Краснопавлівка, мікрорайон, буд. 16; Код ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6. Код ) заборгованість за договором №31313/1920-ТЕ-32 постачання природного газу від 27.09.2019 у сумі 1529999,99 грн, пеню за період з 26.11.2019 по 17.04.2020 у сумі 92736,92 грн, 3% річних за період з 26.11.2019 по 31.03.2021 у сумі 73266,72 грн, інфляційні втрати за період з січня 2020 р по березень 2021 р у сумі 147581,91 грн та судовий збір у сумі 27653,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "23" жовтня 2021 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.