ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р. Справа №909/1164/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів С.М. Бойко

В.М. Гриців,

секретар судового засідання М.С. Кіра

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон Груп Трейд за №53 від 29.06.2021 року (вх. № 01-05/2211/21 від 30.06.2021 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 року (суддя І.В. Ткаченко; повний текст рішення складено 14.06.2021 року)

у справі № 909/1164/19

за позовом: Приватного фермерського господарства Геліос (надалі ПФГ Геліос)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон Груп Трейд (надалі ТзОВ Бетон Груп Трейд)

про стягнення збитків в сумі 757795,00 грн.,

за участю:

від позивача: Булавинець М.М. адвокат (ордер серія ІФ №005303 від 20.09.2021 року);

від відповідача: Дунець О.Я. адвокат (довіреність №юр-12/05/202020 від 12.05.2021 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

24.10.2019 року Приватне фермерське господарство Геліос звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон Груп Трейд про стягнення збитків у розмірі 757795,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано поганою якістю бетону, поставленого відповідачем позивачу за договором поставки № 18/05/2017-1 від 18 травня 2017, в зв`язку з чим позивачу необхідно здійснити відновлення непридатних для використання площадок та відмосток.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позову та наголосив, що витрати, понесені, на думку позивача, у зв`язку з поставкою товару неналежної якості не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а є витратами на усунення недоліків товару у розумінні ст. 678 ЦК України, а до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік. Також відповідач вказав на те, що відсутній причинний зв`язок між витратами, які поніс позивач у 2017 р. на відновлення бетонних площадок у зв`язку з поставкою неякісного товару та моментом виявлення таких недоліків 17 травня 2018 р. Подані позивачем до позовної заяви паспорти якості на суміш бетонну від 07 листопада 2017 р. свідчать про те, що дана суміш відповідає ДСТУ БВ 2.7-176:2008, тоді як в протоколах випробування від 17 травня 2018 р. зазначено, що випробування проводилося згідно з ДСТУ БВ 2.7-2014:2009, ДСТУ БВ 2.7-43-96 та ДСТУ БВ 2.7-223:2009.

В заяві про застосування позовної давності до позовних вимог ПФГ "Геліос" відповідач зазначив, що однорічний строк, протягом якого особа могла звернутися за захистом свого порушеного права сплив, оскільки недоліки товару виявлені 17 травня 2018 р., а позивач звернувся до суду 24 жовтня 2019 р.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 року у справі №909/1164/19 (суддя І.В. Ткаченко) задоволено позов. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Груп Трейд" на користь Приватного фермерського господарства "Геліос" 757795,00 грн. збитків, 53000,00 грн. витрат на проведення судової експертизи та 11366,93 грн. судового збору (т.2, а.с. 114-119).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 18 травня 2017 року між ТзОВ "Бетон Груп Трейд" (Постачальник) та ПФГ "Геліос" (Покупець) укладено договір поставки № 18/05/2017-1. Відповідно до умов договору Постачальник зобов`язався на умовах, передбачених цим договором, поставити Покупцеві товар, зокрема, товарний бетон, а Покупець прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату. 17 квітня 2018, ПФГ "Геліос" та ФОП Луців О. Д. виявили на бетонних площадках та відмостках на об`єкті будівництва "ремонту ангару (складу) "вистрілювання" часток бетону, про що сторони склали відповідний акт. З огляду на погану якість поставленого відповідачем бетону, позивачу спричинено шкоду у зв`язку з необхідністю відновлення непридатних для використання бетонних площадок та відмосток. Суд дійшов висновку, що саме з вини відповідача позивачу завдано майнову шкоду (необхідність відновлення непридатних для використання бетонних площадок та відмосток) у розмірі 757795,00 грн. (встановленому судовим експертом у висновку експерта від 30 березня 2021 р. № 3102), яка підлягає стягненню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «Бетон Груп Трейд» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 року у справі №909/1164/19, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, якими відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що витрати, які, на думку позивача, він поніс у зв`язку з поставкою товару неналежної якості, не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а є витратами на усунення недоліків товару у розумінні ст. 678 ЦК України. Вказує, що ст. 265 ГК України та ст. 678 ЦК України визначено вичерпний перелік способів захисту порушеного права покупця у зв`язку з поставкою товару неналежної якості. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні із посиланням на норми ДСТУ Б В.2.7.-176:2008 дійшов висновку, що бетон - це матеріал, який є напівфабрикатом, тобто не є товаром. При цьому, суд не визначив законодавчого поняття «товар». Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік. Водночас, приписами ст. 269 ГК України визначено, що позови, які випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред`явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів. Позивач вважає, що недоліки товару виявлені 17.05.2018, на підтвердження чого ним додано до позовної заяви протоколи випробування взірців бетону № 3 ПФГ «Г» та № 4 ПФГ «Г» від вказазної дати. З позовною заявою у даній справі позивач звернувся до суду 24.10.2019. З наведеного слідує, що позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу встановленого строку позовної давності. Наголошує, що у товарно-транспортних накладних, які містяться в матеріалах справи, відсутні відомості про особу, яка приймала товар та відповідно хто в подальшому його використовував, так як взагалі відсутні відмітки на зазначених документах про факт його приймання. Тобто, взагалі відсутні будь-які докази про приймання товару. На думку скаржника, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції неправильно дослідив та оцінив висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної екпспертизи № 3102 від 30.03.2021. Вказує, що об`єктом експертизи не були бетонні площадки та відмостки, а складені одна на одну бетонні плити невідомого походження. Висновок експерта № 3102 від 30.03.2021 не містить опису процесу дослідження, а саме не містить посилання про походження бетонних плит, зображених у додатку № 1 до висновку. Крім того, обстеження і експертне дослідження проводилося з демонтованих плит через 3 роки і 6 місяців. У процесі демонтажу плити піддавались різним напруженням, що призвело до виникнення тріщин і пошкодження структури бетону. У висновку експерта не надано оцінки виконаній роботі підрядника, експерт припустив наявність зайвої води в бетонній суміші, яка вивантажувалася з автобетонозмішувачів. Разом з тим, претензій з боку позивача щодо бетонної суміші під час її приймання не було.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

18 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бетон Груп Трейд" (Постачальник) та Приватним фермерським господарством "Геліос" (Покупець) укладено договір поставки № 18/05/2017-1. Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник зобов`язується, на умовах передбачених цим договором, постачати Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату, дотримуючись умов передбачених цим договором.

Згідно із п. 1.2 договору предметом постачання за цим договором є наступні товари: товарний бетон; розчини будівельні та збірний залізобетон; бетон з протиморозною добавкою, що забезпечує бетонування до температури навколишнього середовища мінус 10 градусів за Цельсієм при дотриманні вимог нормативної документації.

Найменування, асортимент, номенклатура, кількість, ціна і загальна вартість товару узгоджується сторонами і вказується у відповідних рахунках та видаткових накладних. Весь товар поставлений Постачальником та прийнятий Покупцем протягом терміну дії даного договору за належним чином оформленими видатковими накладними, вважається таким, що поставлений на підставі та в межах даного договору, навіть при відсутності вказівки (посилання) на даний договір в видатковій накладній (п. 1.4 договору).

Пунктами 3.1, 3.9 договору сторони погодили, що поставка здійснюється у день та годину, а також до місця, що визначені у погодженому Постачальником замовленні Покупця. Перехід до Покупця права власності на товар, а також усіх ризиків на товар (ризик випадкової загибелі та випадкового пошкодження товару) відбувається в день відвантаження товару (передачі товару Покупцеві).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін (в разі їх наявності) та діє до 31 грудня 2017, але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 4.1 договору).

На виконання умов договору поставки відповідач 07.11.2017 та 13.11.2017 поставив позивачу товарний бетон в кількості 36,5 м3 на загальну суму 67375,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями накладних (т. 1, а.с. 16-17, 19-20, 28). В даних накладних відповідачем зазначено товар - бетон В25 (М-300) Р2.

Позивач зазначає у своєму позові, що поставлений відповідачем бетон він використав для влаштування бетонних площадок та відмосток в ході здійснення ремонту ангару (складу), що знаходиться в с.Котиківка, Городенківського району.

Роботи з ремонту ангару (складу), в тому числі влаштування бетонних площадок, були проведені ФОП Луцівим О.Д. відповідно до умов договору підряду № 5 від 24 квітня 2017 року, укладеного між Приватним фермерським господарством «Геліос» (Замовник) та Приватним підприємцем Луців Олег Дем`янович (Підрядник) (т. 1, а.с. 31-33).

17 квітня 2018 року ПФГ "Геліос" та ФОП Луців О.Д. склали акт огляду бетонних площадок та відмосток на об`єкті будівництва «ремонт ангару» (складу). Під час огляду виявлено на бетонних площадках та відмостках на об`єкті будівництва «ремонту ангару» (складу) "вистрілювання" частинок бетону на всій площі. Експлуатація бетонної площадки і відмостки проводилась з грудня 2017 року по квітень 2018 року. Характер виявлених дефектів за такий короткий час експлуатації є неприпустимим та свідчить про неякісний матеріал (бетон), що використовувався при влаштуванні бетонних площадок та відмосток. Сторони погоджуються з тим, що з метою з`ясування причин виявлених недоліків, необхідно провести спеціалізований лабораторний аналіз зразків бетону, про що також повідомити постачальника бетону ТзОВ «Бетон Груп Трейд» (т. 1, а.с. 54).

З метою з`ясування причин втрати бетоном своїх якостей, 17.04.2018 між ДП "Будівельна лабораторія" (Виконавець) та ПФГ «Геліос» (Замовник) укладено договір про надання послуг з лабораторних випробувань будівельних матеріалів та виробів (т. 1, а.с. 50).

Виконавець - ДП "Будівельна лабораторія" на виконання умов даного договору провів лабораторні випробування взірців бетону та встановив, що міцність бетону становить 62,2% і 53% від проектної, у бетоні підвищений вміст зерен слабких порід та є грудки піску, що відображено у протоколах ДП «Будівельна лабораторія» (випробувальна лабораторія) № 3 ПФГ «Г», № 4 ПФГ «Г» від 17.05.2018 (т. 1, а.с. 52, 53).

Як видно з матеріалів справи, у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин щодо якості поставленого відповідачем в період з 07 по 13 листопада 2017 року позивачу товарного бетону господарським судом Івано-Франківської області від 17.11.2020 у справі № 909/1164/19 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі (т. 2, а.с. 26-30).

Відповідно до висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі №909/1164/19 від 30.03.2021 № 3102, бетонна суміш, залита в період з 07 по 13 листопада 2017 року, яка була відвантажена ТзОВ "Бетон Груп Трейд" позивачу для влаштування бетонних площадок та відмосток згідно з видатковими накладними (паспортами якості) №6, № 7 від 07 листопада 2017 року, №3, №4, № 8 від 13 листопада 2017 року за адресою: Городенківський район, с. Котиківка, вул. Шевченка, 187Д, не відповідає бетону В25 (М-300) Р2, ДСТУ БВ 2.7.-176:2008. Міцність бетону покладеного при влаштуванні бетонних площадок та відмосток, загальною площею 182,5 кв.м, в спорудженні ангара-складу становить - 89кгс/см2 (витримає тиск 7,5 МПа), що відповідає марці бетону - М100. По всій площі бетонних площадок та відмосток, загальною площею 182,5 кв.м бетонне покриття має ознаки розшарування бетону. При огляді верхньої структури бетонного покриття (бетонні площадки та відмостки) в спорудженні ангара складу за адресою: Городенківський район, с.Котиківка, вул.Шевченка,187Д, експерт припускає наявність зайвої води в ботонній суміші, яка вивантажувалася з авто бетонозмішувачів. Вартість демонтованих робіт і робіт по відновленню конструкції бетонних площадок та відмосток, загальною площею 182,5 кв.м в спорудженні ангара-складу за вказаною адресою станом на дату проведення експертизи становить 757795,00 грн. (т. 2, а.с. 51-70).

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача до суду з позовом (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення з відповідача збитків в розмірі 757795,00 грн.

На підтвердження заявлених вимог позивач долучив до позовної заяви копії наступних документів: товарно-транспортних накладних; паспортів якості; локального кошторису з розрахунком договірної ціни № 10-0-1; відомості ресурсів до локального кошторису № 10-0-1; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року; акта № 10-0-1-5а за грудень 2017 року; відомості ресурсів до витягу з акта № 10-0-1-5а за грудень 2017 року; схеми відбору проб до протоколів випробування взірців бетону №№ 3, 4 від 17.05.2018; фотографії з місця відбору проб; локального кошторису з розрахунком договірної ціни; відомості ресурсів до локального кошторису (т.1, а.с. 21-25, 26-27, 29-30, 34-41, 42, 43-49, 55-60, 66-72).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 18 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бетон Груп Трейд" (Постачальник) та Приватним фермерським господарством "Геліос" (Покупець) укладено договір поставки № 18/05/2017-1. Відповідно до умов договору Постачальник зобов`язується, на умовах передбачених цим договором, постачати Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату, дотримуючись умов передбачених цим договором.

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічне положення закріплено в статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України унормовано, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, для застосування такого виду господарської санкції, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм права вбачається, що збитки мають правову природу, яка не ототожнюється з будь-якими сумами, які особа повинна сплатити у зв`язку з виконанням умов договору, оскільки під збитками слід розуміти реальну втрату матеріальних цінностей, а також реальні витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, або втрата доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що на виконання умов договору поставки відповідач 07.11.2017 та 13.11.2017 поставив позивачу товарний бетон в кількості 36,5 м3 на загальну суму 67375,00 грн., що підтверджується копіями накладних. В даних накладних відповідачем зазначено товар - бетон В25 (М-300) Р2.

Водночас, як видно з матеріалів справи, у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин щодо якості поставленого відповідачем в період з 07 по 13 листопада 2017 року товарного бетону господарським судом Івано-Франківської області на підставі ухвали від 17.11.2020 було призначено у даній справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі.

Висновком експерта Київської незалежної судово-експертної установи за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі № 909/1164/19 № 3102 від 30.03.2021 (а.с.51-95, т.2) встановлено наступне.

Бетонна суміш, залита в період з 07 по 13 листопада 2017 року, яка була відвантажена ТзОВ "Бетон Груп Трейд" позивачу для влаштування бетонних площадок та відмосток згідно з видатковими накладними (паспортами якості) № 6, № 7 від 07 листопада 2017 року, № 3, № 4, № 8 від 13 листопада 2017 року за адресою: Городенківський район, с. Котиківка, вул. Шевченка, 187Д, не відповідає бетону В25 (М-300) Р2, ДСТУ БВ 2.7.-176:2008. Міцність бетону покладеного при влаштуванні бетонних площадок та відмосток, загальною площею 182,5 кв.м, в спорудженні ангара-складу становить - 89кгс/см2 (витримає тиск 7,5 МПа), що відповідає марці бетону - М100. По всій площі бетонних площадок та відмосток, загальною площею 182,5 м2 бетонне покриття має ознаки розшарування бетону. Вартість демонтованих робіт і робіт по відновленню конструкції бетонних площадок та відмосток, загальною площею 182,5 м2 в спорудженні ангара-складу за адресою: Городенківський район, с. Котиківка, вул. Шевченка, 187Д, станом на дату проведення експертизи становить 757795,00 грн.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів зауважує, що у вирішенні питання щодо відповідності поставленого відповідачем бетону вимогам ДСТУ БВ 2.7.-176:2008, недостатньо пояснень сторін, а необхідні спеціальні знання та висновки експерта з даної галузі.

В суду немає підстав не довіряти висновку № 3102 від 30.03.2021, який зроблено експертом Київської незалежної судово-експертної установи.

Беручи до уваги все вищенаведене та виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що саме з вини відповідача (поставка бетону, яка не відповідає бетону В 25 (М-300) Р2, зазначеному в накладних), позивачу завдано майнову шкоду (необхідність відновлення непридатних для використання бетонних площадок та відмосток) в розмірі 757795,00 грн. (встановленому судовим експертом у висновку від 30 березня 2021 р. № 3102).

Щодо тверджень скаржника про те, що витрати, які на думку позивача він поніс у зв`язку з поставкою товару неналежної якості не є збитками, а є витратами на усунення недоліків товару у розумінні ст. 678 ЦК України, а до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 статті 678 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки передання товару неналежної якості, а саме: покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Загальні технічні умови (EN 206-1:2000,NEQ) ДСТУ Б В.2.7-176:2008, затверджені Мінрегіонбуд України 2010, визначають технічні вимоги та містять вказівки для розробника технічних вимог до бетонної суміші і бетону; виробника бетонної суміші; споживача бетонної суміші; виконавця бетонних робіт.

ДСТУ Б В.2.7-176:2008 розкриває зміст ряду визначень, розуміння яких є важливим у даній справі.

Згідно з підпунктами 3.1.1, 3.1.2 та 3.1.4 ДСТУ Б В.2.7-176:2008, бетон - матеріал, який одержують із суміші в`яжучого, крупного й дрібного заповнювачів і води з застосуванням або без застосування добавок і який виявляє свої властивості в результаті гідратації в`яжучого та структуроутворення і знаходиться у твердому стані. Бетонна суміш - це суміш ретельно перемішаних регламентованих складових, що має здатність до ущільнення за допомогою обраного методу. Товарний бетон у рамках даного стандарту - це бетонна суміш, виготовлена споживачем за межами об`єкта будівництва або на об`єкті будівництва, але не споживачем.

Таким чином, з огляду на викладене та з врахуванням специфіки товару поставленого відповідачем, такий товар є напівфабрикатом (бетонною сумішшю), тобто не є кінцевим товаром і використовується в подальшому як частина об`єкту нерухомості (виготовлення бетонної площадки всередині приміщення ангару (складу) та відмостки до даного ангару (складу), демонтаж яких неможливий без їх повного руйнування.

Отже, застосування будь-якого з наслідків передання товару неналежної якості, що визначені нормами ст. 678 ЦК України, не матиме наслідком відновлення порушених прав позивача (витрати позивача на демонтаж та відновлення бетонної площадки та відмостки).

Відновлення прав позивача, з урахуванням специфіки поставленого товару, можливе лише на підставі застосування ст. 22 ЦК України шляхом відшкодування збитків, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Враховуючи, що до вимог про стягнення збитків згідно ст. 257 ЦК України застосовується загальна позовна давність у три роки, відтак місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про безпідставність поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності в один рік.

Аргументи скаржника про відсутність у товарно-транспортних накладних, які містяться в матеріалах справи, відомостей про особу, яка приймала товар, та відсутність відмітки на зазначених документах про факт його приймання позивачем суд визнає необгрунтованими, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на вирішення даного спору.

Зі аналізу змісту наявних у судовій справі копій видаткових та товарно-транспортних накладних видно, що ці документи оформлені самим скаржником.

В накладних відображені відомості: про вантажовідправника, який одночасно є автомобільним перевізником, - ТзОВ «Бетон Груп Трейд»; про покупця (замовника, платника) ПФГ «Геліос»; на них є відтиски печаток та підписи відповідальних осіб вантажовідправника ТзОВ «Бетон Груп Трейд». Достовірність вказаних відомостей сторони не ставлять під сумнів.

Беручи до уваги вищеописані норми права та фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 757795,00 грн.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 року у справі №909/1164/19.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон Груп Трейд за №53 від 29.06.2021 року (вх. № 01-05/2211/21 від 30.06.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 року у справі № 909/1164/19 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя С.М. Бойко

Суддя В.М. Гриців