Господарський суд
Житомирської області
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

Від "25" жовтня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1029/21

За заявою: ОСОБА_1

про неплатоспроможність

Суддя Гнисюк С.Д.

20.09.2021 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ (система "Електронний суд"), надійшла заява від ОСОБА_1 (с. Нехворощ, Житомирська область) від 17.09.2021 про неплатоспроможність (з додатками), згідно якої просить суд прийняти дану заяву до розгляду; відкрити провадження у справі про неплатоспроможність; оприлюднити оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному сайті Вищого господарського суду України; задовольнити заяву; винести постанову; визнати її неплатоспроможною; прийняти пропозиції - запропонований План реструктуризації; зупинити всі штрафні санкції, пеню, комісію, проценти, (загальний мораторій), починаючи з дня винесення рішення.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 заяву ОСОБА_1 від 17.09.2021 про неплатоспроможність - залишено без руху; постановлено ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду усунути недоліки заяви шляхом подання до суду: докази авансування на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області винагороди керуючому реструктуризацією майна за три місяці виконання повноважень у розмірі 35685,00грн. (доплати 33900,75грн.). Крім того, надати суду: належний план реструктуризації, складений у відповідності до ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

28.09.2021 зазначену ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей з Укрпошти копію ухвали Господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 ОСОБА_1 отримано - 01.10.2021.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже останнім днем усунення недоліків є 11.10.2021.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

08.10.2021 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, від ОСОБА_1 надійшла заява від 07.10.2021 про усунення недоліків, згідно якої суду заявником зазначено про наступне. Щодо того, що суду не надано доказів за рахунок чого буде погашатися винагорода керуючого реструктуризацією, на суму яка підлягає авансуванню боржником, повідомляє, що відповідно до поданої нею заяви, працевлаштована та отримує заробітну плату, а отже, шляхом жорсткої економії, зуміє виплатити основну винагороду арбітражному керуючому, адже задля цього і був укладений договір з Білявським Віталієм Віталійовичем . Посилається на практику Верховного суду (Постанова ВСУ у справі № 910/726/20 від 19.11.2020). Також, просить суд врахувати наявну судову практику, зокрема Чернігівського, Рівненського, Харківського, Черкаського, Вінницького, Житомирського, Донецького господарських судів, у яких були відкриті провадження у справі про неплатоспроможності фізичної особи, при цьому умови оплати праці та докази авансування винагороди арбітражному керуючому у даних справах були надані шляхом укладання договору про розстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого. Крім того, зазначає про те, що договір перебуває та врегульовується лише у площині відносин між боржником та арбітражним керуючим, вищезазначене не стосується істотних умов договору, а положення щодо розпорядника майна за аналогією стосується і керуючого реструктуризацією. Надано план реструктуризації.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 , вважає, що здійснила виправлення усіх недоліків, що зазначив суд в ухвалі від 27.09.2021 по справі №906/1029/21, тому просить суд: прийняти та розглянути заяву про усунення недоліків визначених ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 у справі № 906/1029/21; відкрити провадження у справі № 906/1029/21 щодо визнання ОСОБА_1 неплатоспроможною.

Дослідивши матеріали заяви про неплатоспроможність боржника, заяви про усунення недоліків, доказів доданих до них, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення її заявнику, зважаючи на таке.

Положеннями ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство) встановлені вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також встановлено перелік відомостей та доказів, які мають бути зазначені/додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

В ухвалі Господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 зазначено про те, що судом не прийнято договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.09.2021, як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником та дійшов до висновку, що боржник має надати суду докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень в сумі 35685,00 грн. на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області.

ОСОБА_1 вимоги ухвали від 17.09.2021 не виконано, а саме: не надано суду докази авансування на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області винагороди керуючому реструктуризацією майна за три місяці виконання повноважень у розмірі 35685,00грн. (доплати 33900,75грн.).

Відповідно до ч.1 ст. 12 Кодексу про банкрутство, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідне положення зазначається також і в ст. 30 Кодексу про банкрутство, яка імперативно встановлює, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство визначено положеннями статті 30 Кодексу про банкрутство.

Статтею 30 Кодексу про банкрутство встановлено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Отже, нормами Кодексу про банкрутство встановлено фіксований розмір основної грошової винагороди.

Законодавцем установлено спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Тож держава виконує свій позитивний обов`язок щодо забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство, не встановлюючи для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає положенням частин 2, 6 ст. 43 Конституції України.

Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на у м о в а х в і д с т р о ч е н н я о п л а т и до р е а л і з а ц і ї м а й н а б о р ж н и к а виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи, та п о д а т и до с у д у р а з о м і з з а я в о ю про відкриття провадження у справі про банкрутство в і д п о в і д н е з в е р н е н н я о б о х о с і б (боржника та арбітражного керуючого) про призначення цього арбітражного керуючого керуючим реструктуризацією у справі про банкрутство фізичної особи. Місцевий суд може розглянути подані документи як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи (правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20).

З огляду на зазначене, Верховний суд встановив наявність умов на укладення угоди з арбітражним керуючим, а саме: укладається на умовах відстрочення оплати та наявності майна боржника для погашення грошової винагороди у розмірі, який підлягає авансуванню боржником.

У даному випадку договір арбітражний керуючий уклав с боржником на умовах розстрочення оплати його праці (протягом 10 місяців - п.3.3. договору), а не відстрочки оплати до реалізації майна боржника, як це зазначено у постанові Верховного суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20.

Заявник посилається на рішення місцевих судів, як на практику у подібних правовідносинах.

Суд зазначає про те, що в частині 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо обов`язку застосування (врахування) судом висновків, викладених у рішеннях судів першої інстанції (зокрема господарських), норми Господарського процесуального кодексу України не містять.

Також, слід зазначити про те, що заявником самостійно визначено мінімальний строк процедури реструктуризації 10 місяців, що має уявний характер.

З огляду на зазначене, суд не приймає доводи заявника про можливість укладання договору на умовах розстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого.

Крім того, слід вказати про те, що у вищезазначеній постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20 (п. 40) Верховний Суд звернув увагу на те, що Кодекс України з процедур банкрутства та інші норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають можливості відстрочення чи розстрочення заявнику в авансуванні такої винагороди.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією не може становити менше ніж п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Заявником надано договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.09.2021 (далі - Договір) укладений з арбітражним керуючим Білявським В.В., згідно умов якого оплата послуг розпорядника майна становить 17 842,50грн. (п.3.1).

Тобто, договір укладено не на всю суму винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником у розмірі 35685,00грн., що є порушенням норм Кодексу про банкрутство та позиції Верховного суду, яка не передбачає можливості зменшення розміру грошової винагороди керуючого реструктуризацією сплата (авансування) якої у будь-якому випадку покладається на боржника у розмірі встановленому Кодексом про банкрутство.

Згідно доданого до заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків зміненого плану реструктуризації боргів, заявником зазначено про те, що відповідно до поданої заяви, вона працевлаштована та отримує заробітну плату, а отже, шляхом жорсткої економії, зуміє виплатити основну винагороду арбітражному керуючому.

Так, загальні доходи боржника (в місяць) - 16 137,13грн.

Загальні витрати боржника (в місяць) - 15 656,39грн.

Різниця між доходом та витратами - 480,00грн.

Згідно п.3.3. Договору, заявник вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 1 784,25грн. щомісячно на депозитний рахунок суду.

Тобто, витрати, з врахуванням суми на оплату грошової винагороди арбітражному керуючому, у заявника перевищують доходи.

Кошти на погашення вимог кредиторів відсутні (заявником припинено сплату кредиторської заборгованості, розмір якої, як зазначає заявник, складає - 197333,95грн. перед 9 фінансовими установами) і при цьому заявник має намір взяти на себе додаткові зобов`язання з розстрочення оплати послуг арбітражного керуючого за відсутності засобів для її погашення.

Суду не надано належних доказів, в розумінні ст. 79 ГПК України, за рахунок чого буде погашатися винагорода керуючого реструктуризацією, на суму яка підлягає авансуванню боржником (35 685,00грн.) та можливості її подальшої сплати.

Твердження заявника про те, що договір перебуває та врегульовується лише у площині відносин між боржником та арбітражним керуючим суд не приймає, так як його умови суперечать нормам Кодексу України з процедур банкрутства щодо розміру грошової винагороди керуючого реструктуризацією та висновків Верховного суду України з даного питання.

Крім того, слід зазначити, що за умовами Договору судом встановлено наступні невідповідності.

Як вбачається з тексту Договору, його укладено у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який втратив чинність 21.10.2019, у зв`язку з набранням чинності Кодексу України з процедур банкрутства, у якому і закріплено норму щодо неплатоспроможності фізичної особи. В Законі така норма була відсутня.

Згідно умов Договору, питання оплати послуг стосується розпорядника майна, а не керуючого реструктуризацією.

Також, слід зазначити, що заявником та арбітражним керуючим не було подано суду клопотання (заявлено вимогу) про розгляд питання щодо прийняття договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.09.2021, як альтернативу сплати грошової винагороди, на виконання вимог ст. 116 Кодексу про банкрутство.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд не приймає договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.09.2021, як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником, про, що вже було зазначено в ухвалі Господарського суду Житомирської області від 27.09.2021.

Приписами ч. 1 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Отже, заявником вимоги ухвали Господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 не виконано, недоліки не усунуто у встановлений судом строк.

Таким чином, заява підлягає поверненню, оскільки заявник не усунув недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Керуючись статтями 2, 38, 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області -

УХВАЛИВ:

1. Повернути заяву ОСОБА_1 (с. Нехворощ, Житомирська область) від 17.09.2021 про неплатоспроможність з доданими до неї документами - без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та підлягає оскарженню.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гнисюк С.Д.