ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27.10.2021р. Справа № 905/2010/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали заяви Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (місцезнаходження: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гризодубової, 1; ідентифікаційний код 33760279, ел. пошта:)

до боржника: Фізичної особи - підприємця Комар Євгена Миколайовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ел. пошта: відомості відсутні)

про видачу судового наказу про стягнення 38 890,86 грн, з яких:

ь 36 170,98 грн - основна сума боргу;

ь 2 024,89 грн - сума інфляційних витрат;

ь 694,99 грн - 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» звернулось до господарського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Комар Євгена Миколайовича заборгованості у розмірі 38 890,86 грн, з яких: 36 170,98 грн - основна сума боргу; 2 024,89 грн - сума інфляційних витрат; 694,99 грн - 3% річних.

Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони грунтуються:

5) перелік доказів, якими заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Тобто для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник обгрунтовує заборгованість за спожиту теплову енергію рахунками фактури за опалення: від 31.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021 та актом на включення центрального опалення. Крім того зазначає, що рішенням Господарського суду Донецької області від 08.12.2020 у справі №905/1598/20 встановлені обставини надання теплопостачання до спірного приміщення та правові взаємовідносини між сторонами.

Також суд зауважує, що в доданих рахунках фактури є посилання на договір № 58, проте його до заяви не додано.

На підставі вищенаведеного, суд зазначає, що такі вимоги заявника не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження, оскільки між сторонами не укладався договір, а надані позивачем докази у вигляді рахунків-фактури, акт та встановлені рішенням Господарського суду факти не можуть замінити собою договір, наявність якого є обов"язковою умовою для видачи судового наказу.

За приписами ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, оскільки заявником не дотримано вимог ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо відмови у видачі судового наказу.

При цьому, відповідно до положення ч.2 ст.151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Разом з тим, за приписами ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Комар Євгена Миколайовича заборгованості у сумі 38 890,86 грн, з яких: 36 170,98 грн - основна сума боргу; 2 024,89 грн - сума інфляційних витрат та 694,99 грн - 3% річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя Ю.С. Зельман

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя Ю.С. Зельман