ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Справа № 915/615/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою: Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 8, )

до відповідача: Южноукраїнська міська рада Вознесенського району Миколаївської області (55000, Миколаївська область, Вознесенськи район, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Борисенко О.В, згідно ордера

В С Т А Н О В И В:

11.05.2021 на адресу Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство від 30.04.2021 до Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області, якою позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області 8 скликання № 334 від 22.04.2021 року Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 23.08.2018 № 1223 з моменту його прийняття.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2021 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/615/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху з підстав недотримання позивачем приписів п. 7, 8, 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України. Судом встановлено позивачеві 10-денний строк з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем ухвалу суду від 17.05.2021 отримано 25.05.2021.

28.05.2021 на адресу суду надійшла заява позивача за вих. №25/667 від 26.05.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 29 червня 2021 року о 10:30 год., встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

23.06.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому він, зазначає, що з позовом не погоджується, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що з метою приведення у відповідність персонального складу Наглядової Ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство», в реагування на лист генерального директора ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» від 10.03.2021 №60/43-76, Южноукраїнською міською ради було прийнято рішення від 22.04.20251 №334 «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 23.08.2018 №1223». Відповідач вказує, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до чинного законодавства України. Зазначає, що відповідно до ч.7 ст. 78 Господарського кодексу України, не передбачено зазначати у подібних рішеннях ідентифікаційний код чи дані паспорту та повністю ім`я та по-батькові.

29.06.2021 від відповідача надійшло клопотання в якому він просить суд розглядати справу без участі представника Южноукраїнської міської ради та просить суд винести рішення за наявними матеріалами.

29.06.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі на 30 серпня 2021 року о 10:20 год.

30.08.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 21 вересня 2021 року о 10:00 год.

21.09.2021 до суду від відповідача надійшли пояснення в яких він зазначає, що 01.04.2021 на офіційному сайті Южноукраїнської міської ради оприлюднено проект рішення «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство». 21.04.2021 та 26.04.2021 оприлюднено оновлені проекти рішення «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізапійне господарство», що доводиться інформацією розміщеною на офіційному сайті Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та її виконавчого комітету. Отже, кінцевим терміном оприлюднення проекту рішення «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» 15.04.2021.

Оскаржуване рішення ради прийнято на пленарному засіданні Южноукраїнської міської ради 28.04.2021, тобто з дотриманням вимог ч. 4 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме з дотримання десятиденного строку оприлюднення.

Відповідач вказує, що чинним законодавством не передбачено обов`язку власника комунального підприємства, тобто Южноукраїнської міської ради, щодо затвердження критеріїв, відповідно до яких утворення наглядової ради комунального унітарного підприємства є обов`язковим, а також порядку утворення. організації діяльності та ліквідації наглядової ради та її комітетів, порядку призначення членів наглядової ради окремим рішенням. Тобто ці положення також можуть бути визначені в статуті підприємства або не визначені взагалі.

Відповідач зазначає, що пунктом 7.6 Статуту комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 04.10.2018 № 1294, серед органів управління підприємства є також і Наглядова рада. В Статуті також містяться окремі положення щодо діяльності наглядової ради комунальною підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство». При прийнятті рішення № 334 від 22.04.2021 «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», Южноукраїнською міською радою було повністю виконано вимоги п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 7 ст. 78 Господарською кодексу України.

Також відповідач вважає, що відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в частині наданих відповідачу повноважень, утворення наглядової ради комунального підприємства, внесення змін до п складу можливо виключно на пленарних засіданнях цієї ради. Тобто, органам місцевого самоврядування надано можливість самостійно затверджувати загальну чисельність наглядової ради.

Відповідач вважає, що позовна заява не містить посилань на норму права, яку Южноукраїнська міська рада Миколаївської області порушила при прийнятті оскаржуваного рішення. Також вважає, що позивач в своїй позовній заяві повинен був зазначити, які саме права та законні інтереси підприємства порушуються після прийняття рішення № 334 від 22.04.2021 «Про внесення змін до складу наглядової ради комунальною підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційного господарства».

Відповідач вказує, що рішення Южноукраїнської міської ради № 334 від 22.04.2021 «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» прийнято в межах повноважень Южноукраїиської міської ради, в порядку встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламентом Южноукраїнської міської ради та з дотримання строків на оприлюднення передбачених ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а позовна заява необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

21.09.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування він зазначає, що просить суд закрити провадження у справі № 915/615/21 у зв`язку з відсутністю предмета спору. Відповідач зазначає, що відповідно до ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження у справі корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізовуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом.

Відповідач вважає, що оскільки, склад наглядової ради Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство, затвердженої рішенням Южноукраїнської міської ради № 334 від 22.04.2021 Про внесення змін до складу наглядової ради Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство не діє, та можна зробити висновок про відсутність предмету спору.

У судове засідання 20.10.2021 з`явився представник відповідача, клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору підтримав, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Позивач у судове засідання 20.10.2021 не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

На підставі ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Позов обґрунтовано тим, що в порушення ч. 7 ст. 78 Господарського Кодексу України , п. 30-1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Южноукраїнською міською радою Вознесенського району Миколаївської області було прийнято рішення № 334 від 22.04.2021 року «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство», затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 23.08.2018 № 1223». Позивач вважає, що вказане рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від № 334 від 22.04.2021 року є протиправним, таким що прийнято не в порядку та не у спосіб, передбачений Законом України « Про місцеве самоврядування в Україні», Господарським Кодексом України , у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Позивач у позовній заяві вказує, що оскаржуване рішення прийнято Відповідачем також в порушення п.7.6.2 Статуту КП ТВКП затвердженого рішенням Відповідача №1294 від 04.10 2018. А саме п.7.6.2 Статуту КП ТВКГ визначено - до складу Наглядової ради входить по одному представнику від єдиної постачальної організації -ВП «ЮУ АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», депутатського корпусу Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та громадськості. Тобто визначено склад Наглядової ради у кількості 3 особи. Натомість, Відповідачем оскаржуваним рішенням обрано 6 осіб Наглядової ради.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення Відповідача про обрання викладеного вище складу Наглядової ради КП ТВКГ ( без депутата Покрови М.В) було оприлюдненне з порушенням ч.3 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», лише 21.04.2021 року. При цьому пунктом 2 проекту рішення було зазначено:

« 2. Обрати Наглядову раду комунального підприємства «Теплопостачання та водо -каналізаційне господарство» в складі трьох осіб, а саме: Миронова В.А.- представник громадськості, Мирошник Д.М. - депутат Южноукраїнської міської ради, Сікиринський В.І. - представник громадськості, Стоянов О.О. - представник ВП ЮУ АЕС ДПНАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», Татьков Ф.С. - представник ВП ЮУ АЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ».

Проект рішення з повним складом Наглядової ради (6 чоловік) до прийняття оскаржуваного рішення оприлюднено не було взагалі, що не надало можливості КП ТВКГ прийняти участь у його обговоренні, чим порушено право комунального підприємства на участь у процесі прийняття рішення.

Кандидатуру Покрови М.В. для обрання у склад Наглядової ради будо запропоновано додатково безпосередньо під час пленарного засідання ради без попереднього оприлюднення.

Позивач вказує, що проект рішення про обрання Наглядової ради у кількості 6 чоловік було оприлюднено 26.04.2021 року, тоді як пленарне засідання міської ради на якому його схвалено відбулося 22.04.2021 року, тобто через 4 дні після прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, позивач зазначає про порушення принципу незалежності при затвердженні складу Наглядової ради.

Господарським судом встановлено такі фактичні обставини справи.

23.08.2018 рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 1223 було вирішено затвердити статут комунального підприємства «Теплопостачання та водо - каналізаційного господарства», затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 02.06.2011 № 235, в новій редакції.

04.10.2018 рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 1294 був затверджений Статут комунального підприємства «Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство» в новій редакції.

Відповідно до п.п 1.1 Статуту Комунальне підприємство «Теплопостачання та водо-каналізаційне-господарство» (далі Підприємство), створене відповідно до рішення Южноукраїнської міської ради від « 26» листопада 2002 р. № 53.

Підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Южноукраїнська, статутний фонд якого утворений Южноукраїнською міською радою для задоволення суспільних та особистих потреб, і підпорядковане міській раді, в межах встановлених законодавством України та цим Статутом,

Відповідно до п. 4.1 Статуту, підприємство є юридичною особою. Права та обов`язки юридичної особи Підприємство набуває з дня його державної реєстрації.

Відповідно до п. 4.2 Статуту, підприємство мас самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків України, печатку зі своїм найменуванням, кутові штампи та інші реквізити.

Відповідно до п. 4.3 Статуту, підприємство здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та цього Статуту.

Відповідно до п. 4.4 Статуту, підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями у межах належного йому на праві господарського віддання майна, згідно з діючим законодавством України. Підприємство не відповідає за зобов`язаннями Засновника. Засновник не відповідає за зобов`язаннями Піддприємства.

Відповідно до п. 7.1 Статуту, поточне (оперативне) управління Підприємством здійснює директор Підприємства, який призначається на посаду міським головою шляхом укладання з ним контракту.

Відповідно до п. 7.6.1. Статуту, від імені власника поточний контроль за діяльністю підприємства здійснюється Наглядовою радою.

Відповідно до п. 7.6.2 До складу Наглядової ради входять по одному представнику від єдиної постачальної організації - відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція ДІЇ НАЕК «ЕНЕРГОЛТОМ», депутатського корпусу Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та громадськості.

Відповідно до п. 7.6.3 Статуту, склад Наглядової ради затверджується рішенням Южноукраїнської міської ради строком на 5 років.

01.04.2021 на офіційному сайті Южноукраїнської міської ради оприлюднено проект рішення «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство».

Южноукраїнською міською ради прийнято рішення від 22.04.2021 №334 «Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 23.08.2018 №1223».

Відповідно до цього рішення, внесено зміни до п. 3 Рішення Южноукраїнської міської ради від 23.08.2018 №1223 «Про затвердження Статуту комунального підприємства «Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство», затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 02.06.2011 № 235, в новій редакції» виклавши його в новій редакції:

1. Обрати Наглядову раду комунального підприємства «Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство» в складі шести осіб, а саме:

Миронова В.А.- представник громадськості;

Мірошник Д.М. - депутат Южноукраїнської міської ради;

Покрова М.В. - депутат Южноукраїнської міської ради;

Сікиринський В.І. - представник громадськості;

Стоянов О.О. - представник ВП ЮУ АЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ»;

Татьков Ф.С. - представник ВП ЮУ АЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ».

Позивач вважає зазначене рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області незаконним, у зв`язку з чим просить суд його скасувати.

Таким чином, предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області 8 скликання № 334 від 22.04.2021 року Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 23.08.2018 № 1223 з моменту його прийняття.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом статті 55 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

За ч. 4 ст. 140 Конституції України органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Частиною 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до п. 30-1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень про визначення критеріїв, відповідно до яких утворення наглядової ради є обов`язковим у комунальних унітарних підприємствах та у господарських товариствах, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді; про затвердження порядку утворення наглядової ради, порядку призначення членів наглядової ради комунального унітарного підприємства; про визначення кола питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради комунального унітарного підприємства; про встановлення вимог до незалежних членів наглядової ради комунальних унітарних підприємств і господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді.

Таким чином, засновником та власником корпоративних прав підприємства комунальної форми власності згідно із Законом № 280/97-ВР є територіальна громада, інтереси якої представляє відповідна рада.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Відповідно до частини 1 ст. 23 Господарського кодексу України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб`єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом.

Частинами 1 - 4 статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов`язки.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

В частинах 1, 2, 4 та 5 статті 57 Господарського кодексу України визначено, що установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству. Статут (положення) затверджується власником майна (засновником) суб`єкта господарювання чи його представниками, органами або іншими суб`єктами відповідно до закону.

Відповідно до положень п. 17 ч. 1 ст. 1, п. 11 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" статут є установчим документом юридичної особи. Внесення змін до установчого документа юридичної особи оформляється шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 63 Господарського кодексу України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів:

приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи);

підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності);

комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади;

державне підприємство, що діє на основі державної власності;

підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об`єднання майна різних форм власності);

спільне комунальне підприємство, що діє на договірних засадах спільного фінансування (утримання) відповідними територіальними громадами - суб`єктами співробітництва.

В Україні можуть діяти також інші види підприємств, передбачені законом.

Залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні.

Відповідно до ч. 4 статті 63 ГК України із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо управління об`єктами державної та комунальної власності" № 1405-VІІІ від 02.06.2016, унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який призначається (обирається) засновником (наглядовою радою такого підприємства у разі її утворення), керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об`єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

Згідно з частинами 1-2, 7 ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Органами управління комунального унітарного підприємства є: керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав); наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і спрямовує діяльність керівника підприємства.

Наглядова рада комунального унітарного підприємства утворюється за рішенням органу, до сфери управління якого належить комунальне унітарне підприємство. Критерії, відповідно до яких утворення наглядової ради комунального унітарного підприємства є обов`язковим, а також порядок утворення, організації діяльності та ліквідації наглядової ради та її комітетів, порядок призначення членів наглядової ради затверджуються рішенням відповідної місцевої ради.

За змістом ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 25, ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 17 зазначеного Закону).

Враховуючи встановлені судом обставини справи на підставі поданих сторонами доказів та приписи вищенаведеного законодавства, господарський суд констатує, що Южноукраїнська міська рада при постановленні оскаржуваного рішення діяла в межах своїх повноважень, як засновник (власник майна) комунального підприємства, що в повній мірі відповідає в тому числі і положенням речення першого абз. 4 ч. 7 ст. 78 ГК України.

Аналогічно пунктом 7.6.3. Статуту встановлено, що склад Наглядової ради затверджується рішенням саме Южноукраїнської міської ради строком на 5 років.

Отже Южноукраїнська міська рада мала право і повноваження приймати рішення щодо складу Наглядової ради підприємства позивач.

При цьому, суд відзначає, що друге речення цієї норми, на яке посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не може тлумачитись як підстава для визнання незаконним оскаржуваного рішення, оскільки не обмежує прав органу, до сфери управління якого належить комунальне унітарне підприємство в прийнятті рішень щодо складу Наглядової ради.

Таким чином, відповідні твердження позову господарським судом не можуть бути визнані обґрунтованими.

Стосовно доводів позивача про порушення порядку оприлюднення проєкту спірного рішення, господарський суд зазначає, що ним здійснено перевірку доводів сторін стосовно цих обставин, шляхом звернення до офіційного сайту Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області. На даному вебресурсі містяться сторінки за посиланнями: http://yu.mk.ua/akts/show/16717, http://yu.mk.ua/akts/show/16872 та http://yu.mk.ua/akts/show/16884, з дослідження змісту яких вбачається, що проєкт рішення Про внесення змін до складу наглядової ради комунального підприємства «Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство», затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 23.08.2018 № 1223 було оприлюднено з урахуванням положень Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В цілому, щодо доводів позивача про недоліки прийняття та оформлення оскаржуваного рішення, господарський суд вважає за необхідне відзначити, що даний спір є корпоративним спором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідний позов, на підставі якого відкрито провадження в цій справі, позивачем подано не на захист цивільного права особи, порушеного невідповідністю рішення органу місцевого самоврядування вимогам Закону, яке підлягало б захисту в порядку, визначеному ст. 21 ЦК України, а на захист права корпоративного.

Внаслідок наведеного, дії та рішення органу місцевого самоврядування оцінюються господарським судом виключно в контексті наявності підстав вважати порушеним ті чи інші корпоративні права юридичної особи, засновником якої він є.

Отже бездіяльність Южноукраїнської міської ради як органу місцевого самоврядування щодо затвердження актів, визначених ч. 7 ст. 78 Господарського кодексу України, не належить до предмету доказування в цій справі, оскільки не входить в коло відносин між засновником та підприємством щодо управління останнім.

Таким чином, зазначені дії (бездіяльність) відповідача як органу місцевого самоврядування, в контексті наведених вище міркувань щодо правомочностей власника підприємства, можуть свідчити про недодержання ним тих чи інших вимог Закону, але ця бездіяльність не може призвести до порушення прав позивача щодо управління юридичною особою, а відтак і до порушення тих чи інших корпоративних прав.

Дослідивши зміст оскаржуваного рішення та зміст Статуту підприємства, господарський суд не встановив факту зменшення, скасування або іншої зміни обсягу прав тих чи інших органів управління підприємством, в тому числі, Наглядової ради.

При цьому, суд констатує, що позовна заява не містить зазначення того, яке саме право, пов`язане з управлінням підприємством, порушено оскаржуваним рішенням та зазначеною діяльністю органу місцевого самоврядування.

Про наявність такого порушеного права можуть свідчити тільки доводи позовної заяви, пов`язані із наявністю в позивача сумнівів щодо незалежності нового складу Наглядової ради.

Разом з тим, ці твердження не ґрунтуються на жодних доказах фактичної упередженості або залежності членів Наглядової ради.

Статут підприємства, окрім, положень п. 7.6.10, відповідно до якого член Наглядової ради не може бути співробітником підприємства, не містить жодних критеріїв щодо незалежності членів Наглядової ради, на підставі яких суд міг би дійти висновку про невідповідність обраного оспроюваним рішенням складу.

Таким чином, господарським судом не встановлено порушення оскаржуваним рішенням прав позивача, що тягне за собою відмову в задоволенні позову.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено право юридичних осіб на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч.ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з положеннями статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи із змісту вищенаведених норм Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 177-185, 196, 201-221, 231, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

3. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 8, )

відповідач: Южноукраїнська міська рада Вознесенського району Миколаївської області (55000, Миколаївська область, Вознесенськи район, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48, ).

Повний текст судового рішення складено і підписано 29.10.2021.

Суддя В.О.Ржепецький