ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021р. справа № 914/1698/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., секретар судового засідання Побігайленко Ю-Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Львівського міського центру зайнятості, м.Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод, м.Львів

про стягнення коштів.

Ціна позову 42709,67грн.

За участю представників:

від позивача: Борис Андрій Степанович представник;

від відповідача: Бурдін Наталія Ігорівна представник.

Заяв про відвід не поступало.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Львівського міського центру зайнятості до Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод про стягнення коштів в сумі 42709,67грн.

Ухвалою суду від 22.06.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 06.07.2021р. Ухвалою суду від 06.07.2021р. продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено розгляд справи на 14.09.2021р. З метою забезпечення реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків, враховуючи клопотання відповідача, розумні строки, ухвалою суду від 14.09.2021р. відкладено розгляд справи на 05.10.2021р. Ухвалою суду від 05.10.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 26.10.2021р.

В судове засідання 26.10.2021р. представник позивача явку забезпечив, який надав пояснення по справі та позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Позивачем подано відповідь на відзив за вх.№17372/21 від 26.07.2021р., заперечення за вх.№18504/21 від 10.08.2021р. на заперечення проти відповіді на відзив, додаткові пояснення за вх.№22800/21 від 29.09.2021р.

В судове засідання 26.10.2021р. представник відповідача явку забезпечив, який надав пояснення по справі. Відповідачем подано відзив на позовну заяву за вх.№16523/21 від 15.07.2021р., заперечення проти відповіді позивача на відзив за вх.№18126/21 від 04.08.2021р.

Позиції учасників справи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 був звільненим 04.09.2019 року з Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод та 30.09.2019 року звернувся до Львівського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи. Відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 30.09.2019р. і було призначено допомогу з безробіття з 07.10.2019 року відповідно до п.п.1, 3, 4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Допомога по безробіттю, як зазначає позивач, ОСОБА_1 була виплачена з 07.10.2019 року по 11.03.2020 року в сумі 42 709,67 грн. Позивач зазначає, що Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.03.2020 року у справі №462/6408/19 ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника відділу організації правці та заробітної плати ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод з 04.09.2019 року та на підставі даного рішення суду від 12.03.2020 року у справі №462/6408/19, наказом ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод від 12.03.2020 року №345-ос ОСОБА_1 поновлено на роботі з 04.09.2019 року. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.02.2021 року рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12.03.2020 року у справі №462/6408/19 про поновлення ОСОБА_1 на роботі залишено без змін. Таким чином, як зазначає позивач, у відповідача наявне зобов`язання щодо відшкодування Львівському міському центру зайнятості виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 42 709,67 грн. у зв`язку із поновленням на роботі за рішенням суду відповідно до п.4 ст.35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Також позивач зазначає, що Львівським міським центром зайнятості 26.03.2021 року скеровано ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод повідомлення про повернення коштів в сумі 42 709,67 грн. у зв`язку із поновленням на роботі ОСОБА_1 , яке залишено відповідачем без задоволення. Станом на дату подання позову ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод кошти в сумі 42 709,67 грн. не повернуті. З огляду на вказані обставини позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача 42709,67грн.

У відповіді на відзив за вх.№17372/21 від 26.07.2021р. позивач зазначає, що виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_1 підтверджується Додатком 4 до персональної картки №00049 безробітного ОСОБА_1 Про нарахування допомоги по безробіттю та платежів. Окрім, цього допомога по безробіттю ОСОБА_1 була виплачена з 07.10.2019 року по 11.03.2020 року в сумі 42 709,67 грн. через банківську установу - Філія Львівське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" згідно Договору на виплату допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, одноразової виплати допомоги з безробіття для започаткування підприємницької діяльності та допомоги на поховання в разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні від 21.11.2012 року №3/124. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 своєчасно повідомив центр зайнятості про поновлення його на роботі на підставі рішення суду, що не призвело до переплати допомоги по безробіттю з 12.03.2020 року.

В додаткових поясненнях за вх.№22800/21 від 29.09.2021р. позивач зазначає, що Львівським міським центром зайнятості наказом від 26.02.2021р. №НТ210226 прийнято рішення вважати недійсними прийняті рішення, а саме наказ від 23.03.2020р. № №НТ200323 про припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 07.10.2019р. та наказ від 23.03.2020р. №НТ200323 про припинення реєстрації ОСОБА_1 з 12.03.2020 року, та цим же наказом від 26.06.2021 року №НТ210226 прийнято рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 12.03.2020 року та припинено реєстрацію безробітного з 12.03.2020 року. Допомога по безробіттю, як зазначає позивач, ОСОБА_1 була виплачена з 07.10.2019 р. п о 11.03.2020р. в сумі42709,67грн., а не по 26.02.2021р. за твердженням відповідача. Позивач також зазначає, що наказ ПрАТ Львівського локомотиворемонтного заводу від 12.03.2020 року №345-ос про поновлення ОСОБА_1 на роботі з 04.09.2019 року, з яким він ознайомлений 19.03.2020р., був зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості 23.03.2020 року за вх.№283 засобами електронного документообігу Інтегра-Флоу 2016.

У відзиві на позовну заяву за вх.№16523/21 від 15.07.2021р. відповідач зазначає, що до матеріалів позовної заяви не долучено заяви ОСОБА_1 про припинення реєстрації, або ж його заяви про надання копії наказу про його поновлення на роботі в ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». Відповідач зазначає, що не подання ОСОБА_1 в Центр зайнятості заяв про припинення реєстрації або ж наказу про його поновлення на роботі, свідчить і те, що допомога по безробіттю виплачувалась ОСОБА_1 і після його поновлення на роботі - до 26.02.2021 включно, відповідно Витягу із наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 ПК:00049. Відповідач зазначає, що з долученого витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 вбачається, ще у лютому 2021 року позивачем виплачувалась йому допомога, а відтак лише 26.02.2021 видано накази № НТ210226 про припинення виплати допомоги по безробіттю та про припинення реєстрації безробітного, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 був поновлений 12.03.2020, тобто рік перед тим, як йому припинили виплату допомоги. Факт не подання ОСОБА_1 до Центру зайнятості відповідних заяв та не повідомлення про поновлення, на думку відповідача, підтверджується й тим, що позивачем скеровано в ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» претензію, а саме повідомлення щодо повернення коштів, лише 26.03.2021 за № 10-1398/21. Дані обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що ОСОБА_1 , всупереч вимог ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», не подавав відомостей про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, у зв`язку із чим, фактично ця допомога виплачувалась позивачем до 26.02.2021, а її виплата припинена лише на підставі наказу від 26.02.2021 за № НТ210226, тобто більше ніж через рік, після поновлення ОСОБА_1 на посаді. Враховуючи, що ОСОБА_1 умисно не виконав покладених на нього обов`язків щодо подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення, отримуючи при цьому і соціальну допомогу, і заробітну плату, внаслідок зловживання своїми правами, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума усього виплаченого забезпечення і вартості наданих соціальних послуг, на думку відповідача, підлягає стягненню саме з ОСОБА_1 . Також відповідач заперечує і з тих підстав, що позивачем не надано суду жодних документів (платіжних доручень тощо), які б підтверджували факт сплати ОСОБА_1 суми коштів, яка зазначена у позовній вимозі. З огляду на вказані обставини відповідач просить в позові відмовити.

В запереченнях проти відповіді позивача на відзив за вх.№18126/21 від 04.08.2021р. відповідач зазначає, що до відповіді на відзив, так само, як і до матеріалів позову не долучено заяви ОСОБА_1 про припинення реєстрації, або ж його заяви про надання копії наказу про його поновлення на роботі в ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», у зв`язку із чим, слід дійти висновку, що такі заяви взагалі не подавались.

Обставини, встановлені судом.

30.09.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю та із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. Згідно поданих заяв наказом №НТ191004 від 04.10.2019р. ОСОБА_1 надано статус безробітного, відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та наказом №НТ191007 від 07.10.2019р. призначено виплату допомоги з безробіття, відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно із наказом Львівського міського центру зайнятості №НТ-191007 від 07.10.2019р. розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 07.10.2019р.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.03.2020р. у справі №462/6408/19 позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» про визнання незаконним наказу ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» від 02.09.2019 №1389-ОС про звільнення з роботи ОСОБА_1 , начальника відділу організації праці та заробітної плати у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, поновлення його на роботі на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» та стягнення з Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, позов задоволено, визнано незаконним наказ Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» від 2 вересня 2019 року №1389-ос «про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» з 4 вересня 2019 року, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період вимушеного прогулу в сумі 203677,01грн. (вказана сума без утримання податку й інших обов`язкових платежів). Також в даному рішенні визначено, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнути заробітну плату за один місяць. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.02.2021р. у справі №462/6408/19 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» залишено без задоволення, рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12 березня 2020 року залишено без змін.

На виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12.03.2020р. у справі №462/6408/19 Приватним акціонерним товариством Львівський локомотиворемонтний завод наказом №345-ОС від 12.03.2020р. поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати з 12.03.2020р.

Згідно із наказом № НТ 200323 від 23.03.2020р. ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», п.1 ст.31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та пп. 1, 2 п.37 Порядку від 20.03.2013 року №198 у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду з 07.10.2019р.; припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_1 у центрі зайнятості з 12.03.2020 року та припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 07.09.2019 року у зв`язку із прийняттям наказу ПрАТ Львівського локомотиворемонтного заводу від 12.03.2020 року №345-ос про поновлення його на роботі на підставі рішення суду.

Відповідно до пп.2 п.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», пп.2 п.1 ст.31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та пп. 2 п.1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю Львівським міським центром зайнятості наказом від 26.06.2021р. №НТ210226 визнано недійсними, зокрема накази від 23.03.2020р. №НТ200323 про припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 07.10.2019р. та від 23.03.2020р. №НТ200323 про припинення реєстрації ОСОБА_1 з 12.03.2020 року. Також даним наказом від 26.06.2021р. №НТ210226 припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 12.03.2020р. та припинено реєстрацію безробітного з 12.03.2020р.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 07.10.2019р. по 11.03.2020р. ОСОБА_1 нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в сумі 42709,67грн., що підтверджується додатком №4 до персональної картки №00049 ОСОБА_1 про нарахування допомоги по безробіттю, платіжними дорученнями №1933 від 04.11.2019р., №1983 від 12.11.2019р., №2080 від 04.12.2019р., №2135 від 12.12.2019р., №1 від 09.01.2020р., №48 від 22.01.2020р., №142 від 04.02.2020р.№178 від 12.02.2020р., №302 від 03.03.2020р., №380 від 24.03.2020р.; відомостями Львівського міського центру зайнятості виплат за видами забезпечення за період жовтень 2019р. березень 2020р. поданих ПАТ «Державний ощадний банк України» №399 від 31.10.2019р., №413 від 08.11.2019р., №446 від 29.11.2019р., №461 від 10.12.2019р., №493 від 28.12.2019р., №21 від 20.01.2020р., №36 від 31.01.2020р.,№50 від 10.02.2020р., №80 від 28.02.2020р., №108 від 20.03.2020р.

Позивач зазначає, що 26.03.2021р. за вих. №10-1393/21 скеровано відповідачу повідомлення про повернення коштів в сумі 42709,67грн., яке залишено без задоволення. На підтвердження надіслання даного повідомлення долучено фіскальний чек від 03.04.2021р.

У листі №1115 від 07.04.2021р. про надання інформації відповідач просив позивача поінформувати чи було повідомлення до Львівського міського центру зайнятості від ОСОБА_1 про поновлення на роботі та надіслати на адресу ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод копію даного звернення із номером та датою вхідної реєстрації.

У відповідь на лист №1115 від 07.04.2021р. позивач листом №10-1624/21 від 15.04.2021р. повідомив відповідача, що ОСОБА_1 23.03.2020р. подав копію наказу ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод№345-ОС від 12.03.2020р. про поновлення його на роботі з яким ознайомлений 19.03.2020р. Допомога по безробіттю була виплачена з 07.10.2019р. по 11.03.2020р. в сумі 42709,67грн. В додатках до даного листа додатком визначено копію наказу від 12.03.2020р. №345-ОС.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом заявлених Львівським міським центром зайнятості позовних вимог у межах даної справи є вимоги до Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод про стягнення коштів у розмірі 42709,67грн., які є сумою виплаченого забезпечення та наданих соціальних послуг ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням відповідачем порядку звільнення ОСОБА_1 , якого було поновлено на посаді згідно із рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.03.2020р. у справі №462/6408/19 залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 16.02.2021р.

Відповідно до ст. ст. 1, 43 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI від 05.07.2012р. (із змінами та доповненнями) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 19.09.2018р. (далі - Порядок №792).

Відповідно до п. 22 Порядку №792 рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного.

Згідно зі ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видом забезпечення є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено, що особа, яка втратила роботу з незалежних від неї обставин та зареєструвалась у встановленому порядку, набуває право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю. Як зазначалось вище, ОСОБА_1 після звільнення його відповідачем із займаної посади звернулась до Львівського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.03.2020р. у справі №462/6408/19 залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 16.02.2021р., з 4 вересня 2019 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод».

12.03.2020р. Приватним акціонерним товариством «Львівський локомотиворемонтний завод» було прийнято наказ №345-ОС «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати з 12.03.2020р.

Частиною 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Оскільки судовим рішенням скасовано наказ про звільнення найманого працівника, який став підставою для втрати заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю, тому позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у відповідності до статей 34 та 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, у зв`язку із поновленням безробітного ОСОБА_1 на роботі, відповідно до норм пункту 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплачена допомога по безробіттю за період з 07.10.2019р. по 11.03.2020р.,в сумі 42709,67грн. підлягає стягненню з роботодавця, тобто з відповідача на користь позивача.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати заявлених до стягнення коштів суду не надано та доказів в спростування наведених обставин суду не подано.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод (79018, м.Львів, вул.Залізнична, буд.1А, ідентифікаційний код 00740599) на користь Львівського міського центру зайнятості (79060, м.Львів, вул.Кн.Ольги, 122, ідентифікаційний код 25555035) 42709,67грн. виплаченої допомоги по безробіттю та 2270,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку і строки передбачені ст.ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в порядку визначеному розділом IV ГПК України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 27.10.2021р.

Суддя Іванчук С.В.