РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021Справа № 910/12211/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Вікторія"

до Київської міської ради

про внесення змін до договору,

Представники сторін:

від позивачів: Шаповал Б.А.,

від відповідача: Тхорик С.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Вікторія" до Київської міської ради про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 22.11.2012.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у встановлений строк не одержав від відповідача відповіді на пропозицію про зміну умов договору оренди земельної ділянки від 22.11.2012, які суперечать п. 4 ч. 1 ст. 416 Цивільного кодексу України, а тому позивач просить суд визнати укладеним з 06.07.2021 договір про внесення змін до вказаного договору оренди у викладеній позивачем редакції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі на 13.09.2021.

06.08.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В підготовче засідання 13.09.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в підготовчому засіданні перерву до 11.10.2021; встановити позивачу у строк протягом 5 днів з цього дня надати відзив на позовну заяву; встановити відповідачу протягом 5 днів з дня отримання відзиву надати відповідь на відзив.

20.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В підготовче засідання 11.10.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.10.2021.

В судовому засіданні 27.10.2021 представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 27.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.11.2012 між Київською міською радою (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Вікторія" (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки (надалі у тексті також - Договір оренди земельної ділянки), який 29.11.2012 зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про що зроблено запис за № 72-6-00667 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Згідно з п. 1.1 Договору оренди земельної ділянки, Орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 15.12.2011 № 947/7183, за Актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди або Земельна ділянка), визначену цим Договором.

У п. 2.1 вказаного Договору сторони погодили, що об`єктом оренди відповідно до цього Договору є Земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування - вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва;

- розмір - 18 815 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятнадцять) кв. м.;

- цільове призначення - для будівництва та експлуатації багатофункціонального комплексу з паркінгом;

- кадастровий номер - : 69:153:0021.

За Актом приймання-передачі земельної ділянки від 29.11.2012 Орендодавець передав, а Орендар прийняв у своє володіння та користування земельну ділянку, визначену Договором оренди земельної ділянки.

Право на виконання будівельних робіт з будівництва багатофункціонального комплексу з паркінгом за адресою: вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва виникло у Приватного акціонерного товариства "Вікторія" після видачі йому Державною архітектурно-будівельною інспекцією України Дозволу про початок виконання будівельних робіт від 31.08.2015 року № ІУ 04.

Тобто, земельна ділянка, на якій здійснюється будівництво Об`єкта містобудування на підставі дозволу на виконання будівельних робіт, має кадастровий номер :69:153:0021, якою орендар користується відповідно до договору оренди земельної ділянки від 20.11.2012, який 29.11.2012 зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про що зроблено запис за № 72-6-00667 у книзі записів державної реєстрації договорів.

У п. 3.1 Договору оренди земельної ділянки визначено, що договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років. (п. 3.1).

Абзацом 3 підпункту 11.4. п. 11 Договору оренди земельної ділянки передбачено право Орендодавця на одностороннє розірвання Договору, зокрема, в разі порушення Орендарем строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 Договору.

Підпунктом 8.4. п. 8 Договору оренди земельної ділянки передбачено обов`язок Орендаря завершити забудову Земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на невідповідність п.п. 8.4. п. 8 Договору оренди земельної ділянки від 20.11.2012 (кадастровий номер - :69:153:0021), а саме, положення щодо обов`язку Орендаря завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору, положенням ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та п. 4 ч. 1 ст. 416 Цивільного кодексу України.

14.06.2021 позивач звернувся до відповідача з пропозицією вих № 14/06/21-1 внести зміни до діючої редакції Договору оренди земельної ділянки від 20.11.2012, укладеного між сторонами, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про що зроблено запис від 29.11.2012 за № 72-6-00667 у книзі записів державної реєстрації договорів, а саме, внести зміни до п.п 8.4. п. 8 та п.п 11.4. п. 11 Договору оренди земельної ділянки, шляхом викладення їх в новій редакції:

абз. 3 підпункту 8.4. пункту 8 Договору: «- Орендар зобов`язаний не допускати невикористання Земельної ділянки для забудови більше трьох років підряд;»;

абз. 5 підпункту 11.4. п. 11 Договору: «- Договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця, із звільненням Орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли Орендар використовує Земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, здійснення без згоди Орендодавця відчуження права користування Земельною ділянкою третім особам, невикористання Земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд;».

Оскільки позивач не одержав від відповідача відповіді у встановлений ст. 188 Господарського кодексу України строк (до 05.07.2021 включно) на пропозицію про зміну умов Договору оренди земельної ділянки, позивач передав на вирішення господарського суду даний спір про визнання укладеним з 06.07.2021 Договору про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 20.11.2012.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що позивач та відповідач як сторони Договору визначили його умови на власний розсуд та прийняли на себе зобов`язання щодо його виконання. Крім того, цей договір відповідає Типовому договору оренди земельної ділянки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення).

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України "Про оренду землі" тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно зі ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У п. 2.1 Договору оренди земельної ділянки визначено цільове призначення об`єкта оренди (земельної ділянки), а саме, для будівництва торговельно-офісного комплексу з паркінгом.

Умовами Договору оренди земельної ділянки, а саме, п.п. 8.1. п. 8. та п. 8.4. п. 8., сторони погодили, що Орендодавець має право вимагати від Орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з цим Договором, а Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням.

Таким чином, в розумінні ст. 1 Закону України "Про оренду землі", ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, орендар як зобов`язаний, так і має право використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням протягом всього строку дії договору. Більше того, строк дії договору є істотною умовою договору оренди землі відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

У п. 3.1 Договору оренди земельної ділянки визначено, що договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років. (п. 3.1).

Абзацом 3 підпункту 11.4. п. 11 Договору оренди земельної ділянки передбачено право Орендодавця на одностороннє розірвання Договору, зокрема, в разі порушення Орендарем строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 Договору.

Підпунктом 8.4. п. 8 Договору оренди земельної ділянки передбачено обов`язок Орендаря завершити забудову Земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору.

Відповідно до умов Договору оренди земельної ділянки сторонами погоджено, що строком його дії є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія (закінчення дії договору), яка має юридичне значення. Натомість, існування в Договорі умови, згідно з якою Орендар зобов`язаний завершити забудову Земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, і невиконання зазначеного обов`язку є підставою для дострокового припинення дії договору в односторонньому порядку, є не що інше, як закріплення в Договорі терміну дії договору, а саме, визначення певного моменту у часі, з настанням якого пов`язана дія (закінчення дії договору), яка має юридичне значення. Адже, виконання Орендарем зобов`язання із завершення забудови земельної ділянки у термін, визначений підпунктом 8.4. п. 8. Договору суперечить істотній умові Договору, визначеній п. 3.1 Договору, а саме, його строку, оскільки сторона Договору має право виконати своє зобов`язання протягом саме встановленого строку договору, на яку він погодився під час узгодження істотних його умов.

Враховуючи викладене, використання Орендарем земельної ділянки за цільовим призначенням саме протягом строку дії договору є належним виконанням істотних умов Договору оренди земельної ділянки. Натомість, виконання обов`язку із завершення забудови земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією є визначенням терміну дії договору, що суперечить ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки даною нормою чітко встановлено, що істотною умовою Договору оренди землі є саме строк дії договору, а не термін.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 416 Цивільного кодексу України право користування земельною ділянкою для забудови припиняється у разі невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

Тобто законом передбачена імперативна норма, яка фактично встановлює припинення права користування землею лише у разі невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд, та ця норма не може бути змінена сторонами в договірному порядку.

Отже, положення п.п. 8.1. та п.п. 8.4. п. 8 Договору оренди земельної ділянки суперечить пункту частини 1 статті 416 Цивільного кодексу України, а тому Договір у вказаній частині має бути приведений у відповідність закону.

Частина третя статті 124 Конституції України встановлює, що законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами частини першої статті 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 188 Господарського кодексу України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга-четверта статті 188 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Як вже встановлено судом, керуючись ст. 1, ст. 15 Закону України «Про оренду землі», ст. 631 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України 14.06.2021 позивач звернувся до відповідача з пропозицією вих № 14/06/21-1 внести зміни до діючої редакції Договору оренди земельної ділянки від 20.11.2012, а саме, внести зміни до п.п 8.4. п. 8 та п.п 11.4. п. 11 Договору оренди земельної ділянки, шляхом викладення їх в новій редакції:

абз. 3 підпункту 8.4. пункту 8 Договору: «- Орендар зобов`язаний не допускати невикористання Земельної ділянки для забудови більше трьох років підряд;»;

абз. 5 підпункту 11.4. п. 11 Договору: «- Договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця, із звільненням Орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли Орендар використовує Земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, здійснення без згоди Орендодавця відчуження права користування Земельною ділянкою третім особам, невикористання Земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд;».

Вказану пропозицію відповідач отримав 14.06.2021 (вх. № 08/13925), однак у встановлений ч. 3 ст. 188 ГК України, тобто до 04.07.2021 включно, відповіді позивачу не надав.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання укладеним з 06.07.2021 Договору про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 20.11.2012 в редакції, викладеній позивачем.

Заперечення відповідача проти позовних вимог суд відхиляє за необґрунтованістю як такі, що спростовуються викладеними вище висновками суду.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати укладеним з 06 липня 2021 року між Приватним акціонерним товариством "ВІКТОРІЯ" (вул. Миколи Василенка, 2, м. Київ, 03113, ідентифікаційний код 01564785) та Київською міською радою (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 22883141) Договір про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 20 листопада 2012 року, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про що зроблено запис від 29 листопада 2012 року за № 72-6-00667 у книзі записів державної реєстрації договорів, у такій редакції:

«Договір

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

місто Київ,____________________________________________________________року.

Київська міська рада (ідентифікаційний номер 22883141, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36) - далі у тексі - «Орендодавець», в особі Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, який діє на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - з однієї сторони, та Приватне акціонерне товариство «ВІКТОРІЯ», місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Миколи Василенка, 2, код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 01564785, далі у тексті - «Орендар», в особі Генерального директора Мордовіна Вадима Васильовича, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який діє на підставі Статуту ПрАТ «ВІКТОРІЯ», з другої сторони, керуючись ст. 188 Господарського кодексу України, домовились внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 20 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про що зроблено запис від 29 листопада 2012 року за № 72-6-00667 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі у тексті - Договір оренди), а саме:

1. Абзац 3 підпункту 8.4. пункту 8 Договору оренди викласти в наступній редакції: «- не допускати невикористання Земельної ділянки для забудови більше трьох років підряд;»;

2. абз. 5 підпункту 11.4. п. 11 Договору оренди викласти в наступній редакції: «- в односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця, із звільненням Орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли Орендар використовує Земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, здійснення без згоди Орендодавця відчуження права користування Земельною ділянкою третім особам, невикористання Земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд;».

3. Цей Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки з моменту набрання ним чинності є невід`ємною частиною Договору оренди.

4. Цей Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки набирає чинності з моменту його підписання Сторонами.

Київський міський голова _______________________________________________

Орендар______________________________________________________________».

3. Стягнути з Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 22883141) на користь Приватного акціонерного товариства "ВІКТОРІЯ" (вул. Миколи Василенка, 2, м. Київ, 03113, ідентифікаційний код 01564785) судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01.11.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко