ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 Справа № 917/430/21

за позовною заявою Приватного виробничо-упроваджувального підприємства "НЕК", 36009, м.Полтава, вул.Мясоєдова, 54, кв.1,

до відповідача Машівської селищної ради, 39400, Полтавська обл., Машівський р-н, с.Машівка, вул.Незалежності, б.93,

про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

Суддя Іванко Л.А.

Секретар судового зсідання Ісенко М.В.

Представники сторін - згідно протоколу

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Приватного виробничо-упроваджувального підприємства "НЕК" до Машівської селищної ради про визнання права власності на виробничо-складську будівлю (котельню), площею 189,6 кв. м., яка розташована за адресою: вулиця Миру, номер 4-В, с.Селещина, Машівський район, Полтавська область, за набувальною давністю.

Відповідач подав суду відзив (вх.№4728 від 28.04.2021), в якому повідомив, що не заперечує проти позовних вимог позивача.

У даній справі були вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк встановлений судом.

Ухвалою господарського суду Полтавської області 19.04.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Підготовче засідання у справі призначене на 18.05.2021 року.

Судове засідання, призначене на 18.05.2021 року не відбулося в зв`язку з перебуванням судді на навчанні, проведеному Харківським регіональним відділенням Національної школи суддів України.

В зв`язку з поверненням судді з навчання, ухвалою суду від 24.05.2021 року призначено розгляд справи на 10.06.2021 року.

Ухвалою господарського суду від 10.06.2021 року відкладено підготовче засідання на 13.07.2021 року.

Ухвалою від 13.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.08.2021 року.

Судове засідання, призначене на 26.08.2021 року не відбулося в зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

В зв`язку з виходом судді з відпустки, ухвалою суду від 06.09.2021 року призначено розгляд справи по суті на 21.09.2021 року.

Ухвалою господарського суду від 21.09.2021 року відкладено розгляд справи на 12.10.2021 року.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 12.10.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

29 січня 2003 року між Приватним виробничо - упроваджувальним підприємством «НЕК» (далі - позивач) та Спільним підприємством автоколона Машівської райспоживспілки укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна та на виконання цього договору, сторонами було підписано акт приймання - передачі у власність об`єкту нерухомого майна - котельні, площею 169,6 м.кв, за адресою: вул. Леніна, 4 а, с. Селещина, Машівський р-н.

Станом на 01.12.2020 р. за даними бухгалтерського обліку вказана будівля знаходиться на балансі ПВУП «НЕК», що підтверджується довідкою від 09.12. 2020 р. № 19.

Відповідно до акту приймання - передачі у власність об`єкту нерухомого майна - котельні по вул. Леніна, 4-а, в с. Селещина від 29 січня 2003 року Продавець передав, а Покупець прийняв у власність наступне майно: котельню (цегляне нежитлове приміщення площею 169,6 м.кв.), довжина- 26,5 м., ширина - 6,4 м., висота- 4,5м. Ціна згідно експертної оцінки 18000 грн.

Позивач в подальшому вважав, що після укладення договору та акту приймання-передачі зазначеного нерухомого майна, став його власником.

17 квітня 2003 року ПВУП «НЕК» звернулося до Селещинської сільської ради з заявою про надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки несільськогосподарського призначення під котельнею за адресою с.Селещина, вул. Леніна, 4.

29 квітня 2003 року Селещинська сільська рада Машівського району Полтавської області прийняла рішення «Про надання дозволу приватному виробничо - упроваджувальному підприємству «НЕК» на проведення інвентаризації земельної ділянки та надання її в оренду», згідно якого надано дозвіл ПВУП «НЕК» на проведення інвентаризації земельної ділянки несільськогосподарського призначення під не житловою будівлею, а саме цегельною будівлею котельні, асфальтованою площадкою загальною площею 584,00 кв. м. та прилеглою до неї територією розташованої в с. Селещина, по вул. Леніна, 4 (бувша територія СП «Автоколона» Машівської райспоживспілки) для здійснення підприємницької діяльності.

Довідкою відділу комунального майна, містобудування, архітектури та земельних ресурсів Машівської селищної ради від 15.07.2020 р. № 104 підтверджено, що Приватне виробничо-упроваджувальне підприємство «НЕК» користується земельною ділянкою за адресою с. Селещина, вул. Миру 4-В на якій розміщена виробнича складська будівля (котельня), що належить підприємству «НЕК».

Також, починаючи з 2003 року та до цього часу ПВУП «НЕК» сплачує плату за земельну ділянку під будівлею, що підтверджується платіжними дорученнями.

25 квітня 2003 року укладено договір з ВАТ «Полтаваобленерго» за № 124 про постачання електричної енергії.

В подальшому (20.08.2008 року) Спільне підприємство автоколона Машівської райспоживспілки () припинено як юридичну особу, в зв`язку з банкрутством, що підтверджується Витягом з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до листа Селещинського споживчого товариства від 09.12.2020 р. (засновник Спільного підприємства автоколона Машівської райспоживспілки) товариство не є правонаступником Спільного підприємства автоколона Машівської райспоживспілки та не набувало після його припинення жодних прав та обов`язків, в тому числі майнових.

20 липня 2020 року з метою внесення відомостей про власність на нерухоме майно виробничо-складську будівлю (котельню) за адресою: вулиця Миру, номер 4-В, с. Селещина, Машівський район, Полтавська область до реєстру речових прав на нерухоме майно уповноваженою особою ПВУП «НЕК» подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Департаменту з питань реєстрації Полтавської області, якій присвоєно реєстраційний номер 53292113.

Але, 15.09.2020 р. державний реєстратор речових прав на нерухоме майно відмовив в його реєстрації, у зв`язку з тим, що продавець (Спільне підприємство автоколона Машівської райспоживспілки) як з`ясувалось, на момент укладення договору купівлі- продажу виробничо-складської будівлі (котельні) не мав належним чином оформлених правовстановлюючих документів на неї та оформив своє право лише 28.03.2003 p., тобто після укладення договору.

Тому, ПВУП «НЕК» як добросовісний володілець та користувач зазначеної будівлі звернувся до Машівської селищної ради Полтавської області, на території якої розташована виробничо-складська будівля (котельня) з метою оформлення права власності на нерухоме майно.

10 листопада 2020 року Машівська селищна рада надала відповідь за №622, згідно якої остання рекомендувала звернутися до суду з метою врегулювання питання набуття права власності.

Таким чином, позов обгрунтовано тим, що позивач з 2003 року добросовісно володіє (на день укладення договору купівлі-продажу ним дотримано всіх вимог чинного на той час законодавства, та про відсутність правовстановлюючих документів у Спільного підприємства автоколони Машівської райспоживспілки стало відомо лише з відмови державного реєстратора) і користується нерухомим майном, що на думку позивача, за приписами ст. 344 ЦК України є підставою для визнання за ним права власності на це майно за набувальною давністю.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 Цивільного кодексу України). Відповідно до приписів статті 328 цього Кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності може виникати за наявності певних юридичних фактів, що поділяються на первісні та похідні. За первісних підстав право власності виникає на річ вперше або незалежно від волі попередніх власників. За похідними підставами право власності на річ виникає за волею попереднього власника. Набуття права власності за давністю добросовісного володіння, що відноситься до первинного способу набуття права власності, унормовано приписами статті 344 Цивільного кодексу України.

Як було зазначено, позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно саме за набувальною давністю.

За змістом частини статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь- яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/17274/17).

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. При цьому, така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що будівля котельної придбана позивачем у Спільного підприємства автоколони Машівської райспоживспілки за відповідним договором купівлі-продажу від 29.01.2003 року (арк. спр. 18-19), що свідчить про наявність у позивача титулу (підстави) для володіння майном і набуття права власності.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись з позовом до Машівської селищної ради позивач не навів та не надав суду доказів того, що відповідач порушує чи оспорює право власності позивача на зазначений об`єкт.

При цьому, відповідач жодним чином не заперечує та не оспорює право позивача. У відзиві на позовну заяву відповідач визнав позов повністю.

Отже, в даному випадку відсутнє існування між позивачем Приватним виробничо-упроваджувальним підприємством "НЕК" та відповідачем - Машівською селищною радою спору про право власності на майно - цегляну будівлю котельної, яка розташована за адресою: вулиця Миру, 4-В, с.Селещина, Машівський район, Полтавська область.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, на підставі основних принципів господарського судочинства, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 22.10.2021 року.

Суддя Іванко Л.А.