Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1049/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Костюкович В.М., дов. № 007-39-0121 від 22.01.2021

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" (Житомирська область, м. Малин)

про стягнення 208205,17 грн.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Малин Енергоінвест" про стягнення 208205,17 грн, з яких 171304,44 грн основного боргу, 31002,71 грн пені, 5898,02 грн 3% річних, а також судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем боргу за надані у липні 2021 року послуги на підставі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498.

Ухвалою від 28.09.2021 господарський суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначив розгляд справи по суті на 27.10.2021 о 15:00 (а. с. 119).

До суду надійшли такі документи:

- 18.10.2021 - від відповідача - відзив на позовну заяву від 11.10.2021, вих. №906 з клопотанням про зменшення розміру пені та 3% річних на 50 % від заявлених сум до рівня 15501,36 грн та 2949,01 грн (а. с. 121 - 128);

- 25.10.2021 - від позивача - клопотання від 25.10.2021 про закриття провадження в частині позовних вимог (а. с. 129 - 134).

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Між АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (оператор ГРМ) і ТОВ "Малин Енергоінвест" (споживач) на підставі заяви-приєднання №094211FFK1DT016 від 01.01.2016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), укладено типовий договір розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (далі - типовий договір) (а. с. 14 - 46).

За п. 1.1 типового договору він є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл/переміщення природного газу газорозподільною системою з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п. 1.3 типового договору він є договором приєднання, що укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641,642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до його умов (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір: надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до договору, та/або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.1 типового договору передбачено, що оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач - прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

На виконання Закону України "Про ринок природного газу", НКРЕКП постановою від 07.10.2019 № 2080 "Про затвердження змін до деяких постанов НКРЕКП" внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем (постанова НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 (із змінами), Типового договору розподілу природного газу (постанова НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 із змінами), Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу (постанова НКРЕКП № 236 від 25.02.2016 із змінами). Зазначеними змінами для споживачів з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, змінено принципи визначення обсягів газу, що беруться за основу.

Згідно з п. 6.1 - 6.4. типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з п. 6.1 є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу ГРС, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається згідно з Кодексом ГРС.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до типового договору.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно із п. 6.6 типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 6.8 типового договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

За п. 12.1 типового договору він укладається на невизначений строк.

Споживач оформив п`ять додатків №4, ідентифікувавши у кожному адресу об`єкта у м. Малині та встановлене газоспоживаюче обладнання (а. с. 27 - 31):

- на об`єкті по вул. Машинобудівельників - 3 котли КСВ а, номінальні витрати природного газу на одиницю ГСО, м. куб/год становлять 240,43;

- на об`єкті по вул. Гагаріна - 2 котли Колві, номінальні витрати природного газу на одиницю ГСО, м. куб/год становлять 127,45;

- на об`єкті по вул. Барміна - два котли Колві 1000, номінальні витрати природного газу на одиницю ГСО, м. куб/год становлять 127,45;

- на об`єкті по вул. Фрунзе, 26, корп. В - 14 модулів нагріву МН 120, номінальні витрати природного газу на одиницю ГСО, м. куб/год становлять 14,06;

- на об`єкті по вул. Лисенка - котел КСВ, номінальні витрати природного газу на одиницю ГСО, м. куб/год становлять 345,65.

Оскільки, відповідач не здійснив оплату наданих послуг у липні 2021 року загальною вартістю 171304,44 грн, позивач звернувся з позовом про стягнення боргу.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір як правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами, в тому числі, з використанням факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису тощо (ч. 2, 3 ст. 207 ЦК України).

Момент укладення договору визначається за правилом ч. 1 ст. 640 ЦК України: договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію (оферту) укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепт).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 №329-VIII (далі - Закон № 329-VIII) визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону №329-VIII розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №329-VIII оператор ГРС відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

За ст. 40 Закону №329-VIII розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за № 2494, відповідно до Закону України "Про ринок природного газу", затверджено Кодекс газорозподільних систем, який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем; набрав чинності з 27.11.2015.

Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі, побутовим) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу (п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем).

Пункт 1 гл. 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

У абз. 1 п. 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що доступ споживачів до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 в порядку, визначеному цим розділом.

Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта/об`єктів споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного куб. м. замовленої потужності (абз. 1, 2 п. 1 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року (абз. 11 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць (п. 6 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Оплата вартості послуг за договором розподілу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунку оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання (абз. 1 п. 7 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Споживач, що не є побутовим, оплачує вартість замовленої річної потужності виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу (п. 7 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ (п. 8, 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Згідно з п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

3. Щодо клопотання позивача про закриття провадження в частині позову.

Вказане клопотання обгрунтовано, зокрема, тим, що відповідач частково сплатив частину основного боргу за послуги, що надані у липні 2021 р. у розмірі 171304,44 грн.

Так, платіжним дорученням № 3109 від 21.10.2021 відповідачем було сплачено 800000,00 грн на погашення існуючого на той момент загального боргу за послуги розподілу природного газу у розмірі 1176336,83грн; за рахунок даного платежу було частково сплачено вартість послуг, наданих у липні 2021 р. та станом на час розгляду справи сума боргу за даний період становить 33727,83 грн, про що свідчить оборотно-сальдова відомість АТ "Житомиргаз" за період з 01.01.2021 до 25.10.2021. Згідно з умовами типового договору за відповідачем обліковується 376336,84 грн боргу, з яких, 171304,50 грн за надані послуги у вересні 2021 р., у серпні 2021 року - 171304,50 грн, у липні 2021 року - 33727,83 грн; на даний час предмет спору у справі відсутній в частині стягнення 137576,61 грн боргу за послуги надані у липні 2021 р.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зважаючи на погашення відповідачем основного боргу у сумі 137576,61 грн, суд дійшов висновку, що в цій частині відсутній предмет спору, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

4. Щодо позовних вимог в частині стягнення 33727,83 грн основного боргу.

Позивач є оператором газорозподільних мереж, який здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу, основним видом економічної діяльності якого є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.

Згідно з відповідними додатками № 4 до типового договору розподілу, які додано до заяви - приєднання №094211FFK1DT016 від 01.01.2016 "Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача", актами розмежування балансової належності газових мереж, споруд на них і експлуатаційної відповідальності сторін з додатками між сторонами визначено межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін по об`єктах (котельнях) споживача у м. Малині за такими адресами (а. с. 27 - 31):

- вул. Машинобудівельників, вул. Гагаріна; вул. Барміна, вул. Фрунзе, 26, корп. В, вул. Лисенка.

У липні 2021 року позивачем надано послуги за договором розподілу природного газу відповідачу, зокрема, вищевказані об`єкти відповідача забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи, про що свідчить акт ЖТП81017371 від 31.07.2021 наданих послуг на суму 171304,44 грн. (а. с. 105).

Відповідно до постанови НКРЕКП № 2769 від 30.12.2020 для АТ "Житомиргаз" встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,68 грн. за 1 метр кубічний на місяць (без урахування ПДВ).

У строк, що визначений п. 2 глави 6 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем відповідач не надав позивачу заявку на величину річної замовленої потужності його об`єктів. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Таким чином, визначення величини річної замовленої потужності об`єктів відповідача здійснювалось на підставі даних їх фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року у відповідності до вимог п. 6.2 Типового договору та п. 2 гл. 6 розділу 6 Кодексу ГРС.

Так, для відповідача було визначено величину річної замовленою потужності його об`єктів на 2021 рік в обсязі 1019669,54 метрів кубічних природного газу.

Обсяги спожитого відповідачем природного газу за попередній газовий рік (період з 01.10.2019 - 30.09.2020) визначені відповідно до актів приймання-передачі природного газу, які є в матеріалах справи (а. с. 48 - 54).

Розрахунок річної замовленої потужності здійснений таким чином: 22884,03+151692,83+197931,54+220951,40-1-203033,25+187523,56+35692,93= 1019669,54.

З врахуванням викладеного, вимог ч.2 п.1 гл. 6 розд. 6 Кодексу газорозподільних систем та відповідно до встановленого для позивача тарифу, за об`єктами відповідача визначено вартість послуг з розподілу природного газу на 2021 рік в розмірі 171304,48 грн. (з ПДВ) за місяць.

За п.6 гл.6 розд.6 Кодексу ГРС, п.6.4 типового договору, періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць.

За п. 6.6 типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

При цьому, остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

19.08.2021 позивач направив відповідачу лист, вих. №100-Сл-14085-084 від 18.08.2021 з актом наданих послуг № ЖТП81017371 від 31.07.2021 та рахунком на оплату від 17.08.2021 № 61021890, про що свідчать копії фіскального чеку від 19.08.2021, список № 2 від 18.08.2021 згрупованих відправлень та опису вкладення у цінний лист (а. с. 104 - 110).

Відповідач відповіді на вказаний лист не надав, акт наданих послуг не підписав, вартість наданих послуг не сплатив.

Відповідач не надав суду доказів виконання своїх зобов`язань та не висловив будь-яких зауважень щодо наданих позивачем послуг розподілу природного газу. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву вих. № 575, від 19.07.2021, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті спору.

За ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача залишку вартості послуги розподілу природного газу за липень 2021 року в сумі 33727,83 грн є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

5. Щодо обставин припинення/обмеження газопостачання на об`єкти відповідача.

Як зазначено у відповідних актах про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) від 13.04.2021, на підставі споживача від 12.04.2021 № 295 припинено газопостачання на об`єкти відповідача шляхом встановлення обмежувальних механізмів в газовому з`єднанні з їх подальшим опломбуванням (тобто без механічного від`єднання від газорозподільної системи) (а. с. 112 - 116).

Відповідно п. 9 гл. 6 розд. 6 Кодексу газорозподільних систем припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання. Якщо на дату розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу фактичний обсяг споживання сумарно по всіх об`єктах цього споживача або об`єкту, який було вилучено із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, буде перевищувати оплачену річну замовлену потужність поточного календарного року з урахуванням місяця, у якому розірваний договір або вилучений об`єкт із заяви-приєднання, споживач зобов`язаний у десятиденний строк з дня виставлення рахунку сплатити оператору ГРМ різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності.

При цьому за наявності двох і більше об`єктів споживача величина оплаченої вартості річної потужності по об`єкту визначається пропорційно розміру річної замовленої потужності такого об`єкта до загального розміру річної замовленої потужності цього споживача.

Заяв та/або пропозицій на розірвання Типового договору розподілу природного газу від відповідача не надходило, внесення змін або вилучення об`єктів з заяви-приєдння від 01.01.2016 не здійснювалось.

Оскільки з 13.04.2021 припинено розподіл природного газу та відсутні докази розірвання договору розподілу природного газу, тому суд вважає, що позивачем правомірно та обгрунтовано нараховано відповідачу вартість наданих послуг з розподілу природного газу за липень 2021 року.

Додатково слід зазначити, що об`єкт вважається приєднаним навіть якщо газоспоживаюче обладнання опломбоване шляхом перекриття та пломбування засувки, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає перешкод. На об`єкт не розраховується замовлена потужність пропускної спроможності газових мереж лише у випадку механічного від`єднання від мереж.

Оператор газорозподільної системи, яким є позивач, забезпечує не лише фізичне транспортування газу до відповідача, а і комплекс інших дій, котрі полягають в забезпеченні споживача (відповідача) доступом до газорозподільної системи, належної потужності системи на підставі укладеного між оператором ГРМ та споживачем договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 18.02.2021 у справі № 922/1703/20.

6. Щодо встановлених судом обставин нарахування пені та 3% річних.

Борг відповідача за послуги, надані позивачем у березні 2021 року - квітні 2021 р. у розмірі 319814,41 грн встановлено рішенням Господарського суду Житомирської області у справі № 906/640/21 від 20.07.2021 (а. с. 55 - 61); вказане рішення набрало законної сили та не було оскаржене відповідачем; нарахування пені та 3 % річних за заборгованість зі сплати вартості послуг, наданих у березні 2021 року - квітні 2021 року здійснено за період з 24.05.2021 (22.05.2021 отримано відповідачем акти наданих послуг, 24.05.2021 - перший робочий день) до 21.09.2021; борг за послуги, надані у березні 2021 р. вартістю 171304,50 грн сплачено частково; борг становить 148509,95 грн. Борг за послуги, надані у квітні 2021 р. становить 171304,46 грн.

Заборгованість відповідача за послуги, надані позивачем у травні 2021 року у розмірі 171304,50 грн встановлена рішенням Господарського суду Житомирської області у справі № 906/745/21 від 03.08.2021 (а. с. 72 - 80); вказане судове рішення набрало законної сили та не було оскаржене відповідачем; нарахування пені та 3 % річних за заборгованість зі сплати вартості послуг, наданих у травні 2021 току здійснено за період з 21.06.2021 (19.06.2021 отримано відповідачем акт наданих послуг, 21.06.2021 - перший робочий день) до 21.09.2021; борг за послуги надані у травні 2021 року становить 171304,50 грн.

Заборгованість відповідача за послуги надані позивачем у червні 2021 року у розмірі 171304,48 грн встановлена рішенням Господарського суду Житомирської області у справі № 906/803/21 від 25.08.2021 (а. с. 87 - 95); вказане судове рішення набрало законної сили та не було оскаржене відповідачем; нарахування пені та 3 % річних за заборгованість зі сплати вартості послуг наданих у червні 2021 року здійснено за період з 12.07.2021 року (02.07.2021 отримано відповідачем акт наданих послуг, 12.07.2021 - перший робочий день) до 21.09.2021; борг за послуги надані у червні 2021 року становить 171304,48 грн.

Нарахування пені та 3 % річних за борг зі сплати вартості послуг, наданих у липні 2021 року здійснено за період з 25.08.2021 (25.08.2021 отримано відповідачем акт наданих послуг) до 21.09.2021.

З огляду на викладене, господарський суд вважає правомірним нарахування пені та 3% річних на вказані суми боргу.

7. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 31002,71 грн пені.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 31002,71 грн. пені за загальний період з 24.05.2021 до 21.09.2021 згідно з детальним розрахунком розміру пені, наведеним у позовній заяві (а. с. 4 - 6).

Відповідно до п. 8.2 типового договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР (зі змінами) платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст.549 ЦК України).

Частиною 2 ст. 343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з детального розрахунку пені, позивач нарахував пеню за такі періоди та на таку заборгованість:

- з 24.05.2021 до 21.09.2021 - на суму боргу за надані послуги у березні 2021 року в розмірі 148509,95 грн - 7681,83 грн пені;

- з 24.05.2021 до 21.09.2021 - на суму боргу за надані послуги у квітні 2021 року в розмірі 171304,46 грн - 8860,90 грн пені;

- з 21.06.2021 до 21.09.2021 - на суму боргу за надані послуги у травні 2021 року в розмірі 171304,50 грн - 6889,73 грн пені;

- з 12.07.2021 до 21.09.2021 - на суму боргу за надані послуги у червні 2021 року в розмірі 171304,48 грн - 5411,34 грн пені;

- з 25.08.2021 до 21.09.2021 - на суму боргу за надані послуги у липня 2021 року в розмірі 171304,44 грн - 2158,91 грн пені.

Перевіривши розрахунок пені, суд прийшов до висновку про його правильність на заявлену суму 31002,71 грн (7681,83 + 8860,90 + 6889,73 + 5411,34 + 2158,91).

Разом з тим, суд врахував, що відповідач надав відзив на позовну заяву вих. № 906, від 11.10.2021, яким повідомлено, що єдиним джерелом доходу для відповідача є плата за теплопостачання, водопостачання та водовідведення, яка отримується від споживачів м. Малин; щомісячний фонд заробітної плати працівників відповідача становить 1509,803 тис. грн.; відповідач є роботодавцем для 169 працівників; сплата податків до державного та місцевого бюджетів становить 280 тис. грн.; витрати на паливно-мастильні матеріали - 90 тис. грн.; витратні матеріали для обслуговування теплових мереж, а також мереж водопостачання та водовідведення (труби, гайки, тощо) - 45 тис. грн.; таким чином, відповідач вважає цілком обґрунтованим клопотання про зменшення пені, що враховує: його скрутне фінансове становище; відсутність понесення збитків позивачем.

З урахуванням викладеного заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 50 % до розміру 15501,36 грн.

Приймаючи рішення в цій частині позову, суд врахував також таке.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому слід взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Разом з тим, ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про їх зменшення. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не обґрунтовано завдання йому збитків порушенням зобов`язання відповідачем.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони. Наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення пені, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін з метою дотримання балансу інтересів сторін та з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права.

Суд звертає увагу на те, що однією із функцій неустойки є компенсаторна функція. Враховуючи обставини, на які посилається відповідач у відзиві, а також що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, які є підставою для зменшення розміру пені. Надаючи оцінку наданим доказам у сукупності із об`єктивними обставинами складної економічного ситуації у державі, часу прострочення, визнання відповідачем боргу, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин для зменшення розміру пені та вважає за необхідне зменшити правильно обрахований судом розмір пені до розміру 15501,35 грн, скориставшись правом, наданим нормою ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Вказаний висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 303/2408/16-ц від 16.10.2019.

8. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 5898,02 грн 3% річних за період з 24.05.2021 до 21.09.2021 за розрахунком позивача (а. с. 6).

Як вбачається з детального розрахунку 3% річних, позивач нарахував 3% річних за такі періоди та на таку заборгованість:

- з 24.05.2021 до 21.09.2021 на суму боргу за надані послуги у березні 2021 року в розмірі 148509,95 грн - 1476,96 грн 3% річних;

- з 24.05.2021 до 21.09.2021 на суму боргу за надані послуги у квітні 2021 року в розмірі 171304,46 грн - 1703,66 грн 3% річних;

- з 21.06.2021 до 21.09.2021 на суму боргу за надані послуги у травні 2021 року в розмірі 171304,50 грн - 1309,42 грн 3% річних;

- з 12.07.2021 до 21.09.2021 на суму боргу за надані послуги у червні 2021 року в розмірі 171304,48 грн - 1013,75 грн 3% річних;

- з 25.08.2021 до 21.09.2021 на суму боргу за надані послуги у липня 2021 року в розмірі 171304,44 грн - 394,23 грн 3% річних.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", судом встановлено його правильність.

З огляду на викладене, задоволенню підлягає 3 % річних у сумі 5898,02 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних до суми 2949,01 грн, суд відмовляє у його задоволенні з огляду на таке.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу із, зокрема, з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Виходячи із положень цієї норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Платежі, встановлені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер. Компенсація полягає у отриманні, зокрема, компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці нарахування не є штрафними санкціями (неустойкою). Тому до них не застосовуються відповідні положення ГК України та ЦК України.

9. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі. Відповідач не заперечує проти суми боргу.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 55127,20 грн, з яких 33727,83 грн основного боргу, 15501,35 грн пені, 5898,02 грн 3 % річних.

10. Щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим судом взято до уваги, що згідно з п. 9 ст.129 ГПК України якщо, серед іншого, спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Судовий збір в частині стягнення з відповідача 137576,61 грн боргу, провадження за яким закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, підлягає поверненню позивачеві на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір" лише за його письмовим клопотанням.

Керуючись ст. 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" основного боргу у сумі 137576,61 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

2. Позов задовольнити частково.

3. Зменшити розмір пені до 15501,35 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" (11601, Житомирська область, м. Малин, вул. Українських Повстанців, 25А, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка - Чопівського, 35, ):

- 33727,83 грн основного боргу;

- 15501,35 грн пені;

- 5898,02 грн 3% річних;

- 1059,43 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.10.21

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну пошту:

3 - відповідачу на електронну пошту: