ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.10.2021 Справа № 905/1534/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом Маріупольської міської ради, м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бухта", м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 43'084,00грн,

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська міська рада звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бухта", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 43'084,00грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач використовував у період з 14.08.2019 по 11.05.2020 земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0911 площею 0,2027га по вул. Консервній, 30 «а», м.Маріуполь Донецької області, на якій розташоване належне йому на праві власності нерухоме майно, без оформлених прав власності або користування цією земельною ділянкою, не сплачує за неї грошові кошти, внаслідок чого зберіг за рахунок позивача грошові кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, які підлягають поверненню на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1534/21; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 06.09.2021 (з урахуванням поштового пробігу) для подання через канцелярію суду відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлялися про порушення провадження у справі, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

06.09.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду судової справи на 30 днів та надання часу для примирення сторін.

20.10.2021 на електронну адресу суду та 22.10.2021 додатково засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла заява №13822/2021 від 13.10.2021, за змістом якої позивач просить суд при прийнятті рішення врахувати часткову сплату відповідачем 13.10.2021 суми коштів у розмірі 5000грн., що є предметом розгляду по даній справі. Крім того, представник позивача повідомив суд, що на рахунок департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від відповідача 13.10.2021 також надійшли кошти у розмірі 4540грн з призначенням платежу "сплата (відшкодування судового збору у справі №905/1534/21 та №905/1563/21)". У підтвердження вказаних обставин суду надане платіжне доручення №26 від 12.10.2021 та виписка за 13.10.2021. Крім того, у підтвердження викладених у позові обставин щодо дати реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі позивачем до заяви додана копія витягу з Державного земельного кадастру.

У заяві також викладені пояснення, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка наведена у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку №6572 від 13.12.2019, почала діяти з 01.01.2019 та є чинною і на даний час на підставі рішення Маріупольської міської ради від 13.07.2018 №7/32-2922.

Станом на час винесення рішення по справі докази примирення сторін до суду не надійшли.

Крім того, станом на час винесення рішення по справі відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив, таким чином відповідач не скористалися наданим законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Виходячи з того, що від відповідача жодних заяв, клопотань щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі не надходило, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, закінчення строків розгляду справи, згідно із ст.165 ГПК України суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч. 2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, враховуючи перебування судді у відпустці з 20.09.2021 по 28.09.2021 та на лікарняному з 29.09.2021 по 17.10.2021 включно, рішення винесено за межами строків розгляду справи, але в розумні строки.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСАНОВИВ:

Згідно з біржовим контрактом (договором купівлі-продажу) №10599 від 08.05.2001, зареєстрованим Маріупольським бюро технічної інвентаризації 10 травня 2001 року за реєстровим №548 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бухта» отримало у власність 1488/10000 часток ідеальної нежитлових приміщень загальною площею 1529,70кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 70370кв.м. пропорційно частці, за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Консервна, будинок 30 «а».

У подальшому відповідач за біржовим контрактом №11930 від 15.02.2002 зареєстрованим Маріупольським бюро технічної інвентаризації, продав частину нежитлових приміщень площею 158,70кв.м., що склало 151/10000 частки ідеальної долі.

Відтак, у власності відповідача залишилися нежитлові приміщення площею 1371кв.м.

Згідно з біржовим контрактом (договором купівлі-продажу) №11932 від 15.02.2002, зареєстрованим Маріупольським Бюро технічної інвентаризації 23.05.2003 за номером 261 в книзі 2, відповідач отримав у власність 1158/10000 часток ідеальної долі нежитлових приміщень площею 1299,20кв.м., що розташовані за адресою: м.Маріуполь, вул. Консервна, 30 «а».

Реєстрація права власності на нежитлове приміщення за адресою: м.Маріуполь, вул. Консервна, 30 «а» за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бухта» на підставі договору купівлі-продажу №11932 від 15.02.2002 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації №619725. Форма власності - колективна, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності - 23.05.2003.

24.10.2018 відповідно до заяви відповідача від 25.06.2018 Маріупольською міською радою було прийнято рішення №7/36-3198 «Про повторний розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Бухта» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Консервній, 30а в Приморському районі міста», яким відповідачеві надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною загальною площею 0,3166 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування виробничого приміщення з будівництва та ремонту суден, гаражів, складу) по вул. Консервній, 30а в Приморському районі міста; згідно з пунктом 2 резолютивної частини якого термін дії даного рішення спливає через 12 місяців з дати його прийняття.

Відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 10 років Товариству з обмеженою відповідальністю «Бухта» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування виробничого приміщення з будівництва та ремонту суден, гаражів складу) по вул.Консервній, 30а в Приморському районі м.Маріуполя Донецької області фактично площа всіх земельних ділянок, на яких розташоване вище наведене майно Відповідача, становить 0,3166 га та складається з чотирьох земельних ділянок. У зазначеному проекті :землеустрою земельним ділянкам надана умовна нумерація: земельна ділянка № 1 - площею 0,2027 га, земельна ділянка № 2 - площею 0,0451 га, земельна ділянка №3 - площею 0,0124 га, земельна ділянка 4 - площею 0,0564 га.

Як свідчить зміст позовної заяви, предметом спору у даній справі є земельна ділянка №1 площею 0,2027га.

05.09.2019 відповідач подав позивачеві заяву №012-01.02-04972 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості площею: 0,0451га, 0,2027га. 0,0124га, 0,0564га, розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Консервна, 30а.

Розглянувши заяву відповідача, Маріупольська міська рада 27.11.2019 прийняла рішення №7/47-4693 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул.Консервній, 30 «а» в Приморському районі міста Товариству з обмеженою відповідальністю «Бухта». Зазначеним рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення та надано із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення в оренду строком на 10 років земельні ділянки, серед яких, земельна ділянка з кадастровим номером :01:017:0911) площею 0,2027 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування виробничого приміщення з будівництва та ремонту суден, гаражів, складу) по вул. Консервній, 30 «а» в Приморському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Бухта» (), встановлено розмір орендної плати за запитувану земельну ділянку на рівні 3% від її грошової оцінки. Зазначено, що у випадку зміни у встановленому порядку ставки орендної плати, розмір орендної плати змінюється автоматично. Вказаним рішенням відповідачеві рекомендовано подати до Центру надання адміністративних послуг заяву про оформлення проекту договору оренди вказаної земельної ділянки протягом трьох місяців від дня прийняття даного рішення.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,2027га зареєстрована у Державному земельному кадастрі 14.08.2019, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019; документація із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки - Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок; форма власності на вказану земельну ділянку - комунальна.

03.03.2020 між сторонами було укладено договір оренди спірної земельної ділянки, відповідно до п.1.1. якого орендодавець (Маріупольська міська рада) надає, а орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю «Бухта») приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Консервна, 30 «а» в Приморському районі м. Маріуполя (кадастровий номер :01:017:0911).

В оренду передається земельна ділянка площею 0,2027га (п.2.1. договору оренди).

Договір укладено на 10 років з моменту державної реєстрації права оренди (п.3.1. договору оренди).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання договору становить 965541,32грн (п.4.1. договору оренди).

У п.4.3. договору оренди сторони дійшли згоди, що орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі: 3% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №208852792 від 13.05.2020 на підставі вказаного договору оренди землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений 12.05.2020 запис №36478619 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки за суб`єктом права Товариство з обмеженою відповідальністю «Бухта».

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.08.2021 земельна ділянка площею 0,2027га (кадастровий номер :01:017:0911), розташована за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Консервна, 30 «а», вид використання: для обслуговування виробничого приміщення з будівництва та ремонту суден, гаражів, складу, належить територіальній громаді в особі Маріупольської міської ради, 12.05.2020 здійснена державна реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бухта».

Матеріали справи містять повідомлення №26-49672-261 від 04.09.2020 директора департаменту Маріупольської міської ради адресоване директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Бухта», яким на підставі Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №243 від 21.07.2020 запрошено відповідача на засідання комісії з визначення відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Зазначено, що на даній комісії будуть розглянуті матеріали про розрахунок збитків, які нанесені відповідачем Маріупольській міській раді внаслідок користування земельною ділянкою з порушенням вимог законодавства про плату в тому числі за земельну ділянку площею 0,2027га по вул. Консервній, 30 «а». Вказане повідомлення було надіслано відповідачу 04.09.2020.

Таким чином, Маріупольською міською радою дотримано повідомлення відповідача про засідання комісії.

Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що створена відповідно до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.07.2020 №243, було визначено розмір збитків (неодержаного доходу) на суму 43'084,00грн, спричинених відповідачем внаслідок відмови від укладання договору оренди спірної земельної ділянки та невнесенням ним плати за землю, про що складено Акт №11 про визначення обсягу та розміру збитків від 21 вересня 2020 року, який затверджено рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 17.02.2021 №47.

Розрахунок зроблено комісією на підставі даних про нормативно-грошову оцінку спірної земельної ділянки, зазначеній у витязі №6572 від 13.12.2019, де зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки 2027м2 складає 965'541,32грн. Отже, нормативна грошова оцінка одного квадратного метра складає 476,34грн.

02.03.2021 позивач направив відповідачу повідомлення №26.6.6.3-13224-26.1 від 23.02.2021, в якому довів до відома відповідача результати вищевказаного засідання та розмір нарахованих збитків. Зокрема, товариству запропоновано у 10-денний термін з дня надходження розглянути повідомлення та про результати розгляду повідомити у письмовій формі, а також вказано про можливість добровільного відшкодування збитків. Матеріалами справи підтверджується, що дане повідомлення було вручено відповідачу 04.03.2021.

Позивач, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Бухта" користувалося спірною земельною ділянкою без оформлення права оренди на спірну земельну ділянку та не вносило плату за її використання в період з 14.08.2019 (дата внесення запису про земельну ділянку до Державного земельного кадастру) по 11.05.2020 (останній день перед реєстрацією речового права, яке виникло у відповідача на спірну земельну ділянку за договором оренди) звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 43'084,00грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне:

Предметом позову в цій справі є стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст.2 Закону України "Про оренду землі").

Перехід прав на земельну ділянку регламентується Земельним кодексом України.

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як зазначено вище, відповідач придбав за біржовими контрактами нерухоме майно, розташований за адресою: м. Маріуполь, вул. Консервна, 30 «а», яке було розташоване на земельній ділянці Маріупольської міської ради.

Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Як вже встановлено судом, спірна земельна ділянка 14.08.2019 зареєстрована у Державному земельному кадастрі за номером :01:017:0911.

Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ст.17 Закону України "Про оренду землі" об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов`язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, за змістом вказаних приписів законодавства, право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Суд встановив, що відповідач на підставі укладеного 03.03.2020 з позивачем договору оренди земельної ділянки належним чином оформив право її користуванням. Про укладення договору оренди землі внесено запис про інше речове право №36478619 від 12.05.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відомості щодо здійснення реєстрації 12.05.2020 права оренди земельної ділянки за відповідачем підтверджуються також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем під час розгляду справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бухта» до укладення договору оренди земельної ділянки від 03.03.2020, реєстрація якого відбулася 12.05.2020, використовував спірну земельну ділянку як об`єкт цивільних прав за період починаючи з 14.08.2019.

Проте матеріали справи не містять доказів державної реєстрації права оренди як речового права (стаття 126 ЗК України, частина 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі") на спірну земельну ділянку на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.03.2020.

Оскільки матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою до 12.05.2020, суд дійшов висновку, що відповідач у період з 14.08.2019 по 11.05.2020 користувався цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави та не сплачував орендну плату.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зважаючи на наведене, спірні правовідносини з фактичного користування власником нерухомого майна земельною ділянкою, на якій це майно розташоване без укладеного договору оренди та за відсутності сплати власнику ділянки орендної плати є за своїм змістом позадоговірними, кондикційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 20.11.2018 по справі №922/3412/17.

З урахуванням викладеного суд, встановивши факт використання відповідачем земельної ділянки в спірний період з 14.08.2019 по 11.05.2020 без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання, дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин саме приписів статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, оскільки для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, у даному випадку обов`язок відповідача сплатити суму безпідставно збережених коштів виникає в силу самого користування ним спірною земельною ділянкою без сплати орендної плати, і не залежить від того чи сталося це внаслідок поведінки набувача, потерпілого чи інших осіб, або сталось поза їх волею.

При цьому суд зазначає, що відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.

Навіть за умови правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, в обраний позивачем спосіб захисту відбувається відновлення справедливої рівноваги між правами та обов`язками сторін спору, встановлення якої ґрунтується на визначеній нормами земельного законодавства умові платності використання земельної ділянки.

Таким чином, набувач земельної ділянки фактично зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, тим самим збільшуючи вартість власного майна, а власник землі (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати).

Разом з тим, відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

За приписами ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Звідси підлягає дослідженню розмір безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою без належних на те правових підстав.

Згідно ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться обов`язкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок (ст.13 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Позивач надав суду витяг №6572 від 13.12.2019, відповідно до якого нормативно-грошова оцінка 1 кв. м. спірної земельної ділянки станом на 01.01.2019 становить 476,34грн. Саме така нормативно-грошова оцінка застосовувалась комісією під час розрахунку розміру збитків, завданих територіальній громаді внаслідок використання спірної земельної ділянки відповідачем за період з 14.08.2019 по 11.05.2020.

Відповідно до підрозділу 6 Перехідних положень Податкового Кодексу України індекс споживчих цін за 2017-2023 роки, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, застосовується із значенням 100 відсотків.

Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що створена відповідно до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.07.2020 №243, було визначено розмір збитків (неодержаного доходу), спричинених відповідачем внаслідок відмови від укладання договору оренди спірної земельної ділянки та невнесенням ним плати за землю, про що складено Акт №11 про визначення обсягу та розміру збитків від 21 вересня 2020 року, який затверджено рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 17.02.2021 №47.

З викладеного позивачем у позовній заяві розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем нарахована за період з 14.08.2019 по 11.05.2020 кошти, набуті без достатньої правової підстави у розмірі 43'084,00грн. Відповідач не надав заперечень на розрахунок позовних вимог. Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд вважає його обґрунтованим.

Водночас, під час розгляду справи позивач у заяві №13822/2021 від 13.10.2021 довів до відома суду, що відповідач після порушення провадження по справі частково сплатив суму коштів що є предметом розгляду у даній справі, а саме у розмірі 5000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №26 від 12.10.2021.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем. Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Отже, приймаючи до уваги, що після звернення позивача до суду за захистом своїх інтересів заявлена до стягнення сума коштів була частково погашена на суму 5000,00грн, суд, з врахуванням вищевказаних норм чинного законодавства, вважає за необхідне на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України закрити провадження у справі в частині стягнення 5000,00грн коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну оцінку всім доказам на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 38'084,00грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу сплаченого судового збору, суд виходить з наступного.

За звернення з даним позовом позивачем відповідно до платіжного доручення №384 від 20.05.2021 сплачено 2270грн.

Враховуючи, що часткова оплата предмету спору відбулася вже після звернення позивача з позовом до суду, а також виходячи з ч.9 ст.129 ГПК України, витрати зі сплату судового збору суд вирішив покласти на відповідача повністю.

Разом з тим, як свідчать додана до заяви позивача №13822/2021 від 13.10.2021 виписка за 13.10.2021, а також не заперечується позивачем, на рахунок департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від відповідача 13.10.2021 також надійшли кошти у розмірі 4540грн з призначенням платежу "сплата (відшкодування судового збору у справі №905/1534/21 та №905/1563/21)".

Відтак, сума судового збору по даній справі фактично вже відшкодована відповідачем позивачу, а отже не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, п.2 ч.1 ст.231, 236-238, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Маріупольскої міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бухта", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 43'084,00грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бухта" (87501, Донецька обл, м.Маріуполь, вул.Консервна, буд.30А, ) на користь Маріупольскої міської ради (87555, м.Донецька обл, м.Маріуполь, пр.Миру, 70, ) кошти, набуті без достатньої правової підстави у розмірі 38'084,00грн, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2270,00грн.

Провадження у справі в частині стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 5000,00грн - закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 22.10.2021.

Суддя Ю.В. Макарова