РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2021Справа № 910/13035/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (69600, м.Запоріжжя, вул.Теплична, буд. 18, код 3898306)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815)

про стягнення 15 929,40 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» звернулося з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 15 929,40 грн вартості нестачі вантажу при перевезенні за відправкою № 29850354 по залізничною накладною № 1006060/161020/0097322 у вагоні № 56144926.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань за договором №315 від 09.11.2020 не збережено ввірений йому до перевезення вантаж за залізничною накладною № 1006060/161020/0097322 у вагоні № 56144926 у міжнародному сполученні, що підтверджено Комерційним актом №460005/1442 від 10.11.2020, у добровільному порядку на претензію № 25-20/228 від 08.02.2021 у вимозі відшкодування відповідач відмовив через ненадання документів, якими підтверджується вартість втраченого вантажу.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.08.2021 відкрив провадження у справі №910/13035/21, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

21.09.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, зазначаючи, що позивач порушив визначений § 1 статті 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі - УМВС) порядок обов`язкового досудового врегулювання спору, додані до претензії № 25-20/228 від 08.02.2021 документи не мали будь-яких посилань за спірну відправку вантажу (залізничну накладну) та не підтверджували наявність договірних відносин між відправником ТОВ «Групова збагачувальна фабрика «Карбон» та позивачем, тому не є належними доказами фактичної вартості вантажу, недостачу якого засвідчено у вагонах, що перевозились за відправкою № 29850354. АТ «Укрзалізниця» листом від 23.02.2021 за № ЦМЮ 15/131 проінформувала позивача, за яких умов додані до претензії документи можуть бути визнані належним доказом претензійних вимог та висловила прохання надати документи, які підтверджують вартість відправленого вантажу ТОВ «Груповою збагачувальною фабрикою «Карбон», яке згідно з накладною № 29850354 є відправником вантажу, проте, у відповіді на запит позивач листом від 14.04.2021 за № 25- 20/597 зазначені документи не надав, у зв`язку із чим АТ «Укрзалізниця» було повернуто претензію з причини оформлення її з порушенням приписів § 5 статті 46 УМВС, а саме пункту 40.3 Додатку 1 до «Правил перевезення вантажів» до УМВС., при цьому відповідно до положень § 6 статті 46 УМВС, повернення перевізником заявнику претензії не є її відхиленням і не дає права позивачу звертатися з позовом до суду. Посилаючись на вказані обставини та підстави відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

04.10.2021 позивач звернувся до суду із відповіддю на відзив, і якій не погодився із доводами про порушення порядку досудового врегулювання спору, оскільки позивачем до претензії були додані усі наявні у нього документи, визнання відповідачем претензії такою, що не підлягає виконанню не свідчить про повернення її без розгляду відповідно до § 1 статті 47 УМВС та втратою права захисту своїх законних інтересів у суді.

Відповідач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 між ТОВ "Запоріжський титано - магнієвий комбінат" (отримувач за договором, позивач) та ТОВ «СХІДТЕПЛО БУД" (постачальник) було укладено договір №315, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікаціях до даного договору.

Відповідно до Специфікації №1 від 09.11.2021 узгоджено, що предметом поставки є товар: вугілля кам`яне марки А сорту АМ у кількості 140 тон на загальну суму 583 800, 00грн. з ПДВ. Умови поставки: СРТ - ст. Запоріжжя-Ліве - перевезення залізничним транспортом залізнична станція «Запоріжжя-Ліве», Придніпровська залізниця (код 460005), одержувач ТОВ «ЗТМК»(код 3279), на території України, вказаної покупцем у письмовій заявці, згідно Інкотермс-2010 р. Товаросупровідним документом є залізнична накладна. Датою поставки є дата календарного штемпеля прибуття вантажу, на ст. Запоріжжя-Ліве. Походження товару: 346500, РФ, Ростовська обл., м. Шахти, вул. Радянська, 6.187/189, офіс 103, ТОВ «ГОФ «КАРКОМ».

09.11.2020 згідно накладної СМГС ОАО «РЖД» 10006060/161020/0097322 відповідачем - АТ «Українська залізниця» здійснено перевезення вантажу зі станції ОАО «РЖД ЗАМЧАЛОВО -С-КАВ.Ж.Д. до ст. Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за відправкою № 29850354 на адресу ТОВ «ЗТМК» (позивача) у вагоні ПВ 56144926 РЖД .

10.11.2019 при оформленні видачі ватажу станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці виявлено невідповідність маси вантажу, вказаній у залізничній накладній, масі вантажу, що перебувала у вагоні ПВ 56144926 РЖД, про що складено Комерційний акт № 460005/1442.

Відповідно до Комерційного акту № 460005/1442 від 10.11.2021 встановлено, що на підставі акту загальної форми №15441 від 10.11.2020 на станції Запоріжжя Ліве проведено комісійну видачу вантажу отримувачу з переважуванням вагону на справних електронних вагах вантажоотримувача, відповідно до документа значиться у вагоні вага: тара 23300 кг, нетто 70000кг, фактично виявилось: брутто 88780кг, тара з документами 23300кг, нетто 65480кг, що менше документа на 4520кг. В комерційному відношенні вантаж насипом, нижче бортів 50-60 см, не розрівнений, не маркований, в документі маркування не значиться. Справа над 1-6 люками виїмка довжиною 900 см, шириною 80 см, глибиною 30 см. В технічному відношенні вагон справний, двері цільнометалеві, люки зачинені, просипання вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінились.

Вказаний Комерційний акт підписаний представниками позивача та відповідача.

08.02.2021 позивач звернувся до відповідача із претензією №25-20/228 про стягнення недостачі вантажу за перевезенням у сумі 18 848,40 грн., у додатках до якої значаться: оригінал накладної СМГС ОАО «РЖД» 10006060/161020/0097322 відправка № 29850354; оригінал комерційного акту № 460005/1442 від 10.11.2020; належним чином завірені копії: договору № 315 від 09.11.2020. Специфікації № 1 від 09.11.2020, Акту приймання-передачі товара від 10.1 1.2020. рахунку ТОВ «Східтепло Буд» на оплату № 10/11 від 10.11.2020 на суму 583 800.00 грн. з ПДВ. платіжних доручень ТОВ «ЗТМК» № 20-0010030 від 22.12.2020 на суму 450 000.00 грн. № 20-0010168 від 24.12.2020 на суму 100 000.00 грн. № 21-00001 12 від 06.01.2021 на суму 33 800.00 грн, довіреність представника.

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом «ЦМ-Ю-15/131 від 23.02.2021 повідомив про необхідність надання документів, що підтверджують вартість відправленого вантажу від - ТОВ «Групова Збагачувальна фабрика «Карбон», яке згідно із накладними №29850354, 29850413, 30135918 є відправником вантажу, та попередив, що у разі ненадання документів до 09.03.2021 претензії будуть повернуті без розгляду по суті.

Листом за №25-20/597 від 14.04.2021позивач надав відповідь на вимогу щодо надання документів, повідомивши, що він звертався 09.12.2020 та 16.01.2021 до ТОВ «СХІДТЕПЛО БУД», як постачальника вугілля за договором № 315 з проханням надати довідку про вартість вугілля та отримано відповідь про неможливість надання документів, оскільки це є конфіденційною інформацією. До вказаного листа позивачем у додатках зазначено: копії листів ТОВ «ЗТКМ» від 18.12.2020, 16.01.2021, листів ТОВ «Групова Збагачувальна Фабрика «Карбон» від 05.03.2021.

11.05.2021 листом № ЦМЮ-16/76 ЦРЖМ-3/21 АТ «Укрзалізниця», розглянувши претензію №25-20/2228 від 08.02.2021 про відшкодування збитку у сумі 18 848,40 грн за недостачу вантажу, що перевозився у вагоні №56144969 за відправкою від 31.10.2020 Замчалово-Запоріжжя-Ліве за № 29850354 повідомила, що претензія визнана такою, що не підлягає оплаті у зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують вартість втраченого вантажу зважаючи на приписи п.40.3 розділу ІХ Правил перевезення вантажів.

Позивач вказує, що 08.06.2021 (після отримання ним від АТ "Укрзалізниця" відповіді на претензію) на його адресу надійшла копія листа ТОВ «Группова Збагачувальна Фабрика "Карбон" вих № 0202-8 від 02.02.2021 р.. в якому була надана відповідь на лист ТОВ "ЗТМК" № 15/09-647 від 08.12.2020: ТОВ «Группова Збагачувальна Фабрика "Карбон" повідомила, що "...31.10.2020 года со станции Замчалово. С-Кав. ж/д в адрес ООО "АММОЛИТ ТРГЙД" была осуществлена отгрузка угольной продукции антрацитной группы марки АМ 13-25 мм в обьеме 140 тонн (№ ваг. 56144926/СМГС29850354/70 ні; № ват. 56241417/СМГС 29850413/70 ти). Стоимость за 1 тон угля марки АМ (13-25 мм) вышеуказаной поставки составляет 120 долларов США без НДС".

Таким чином, позивач вважає, підстави, якими мотивувалася відмова АТ «Укрзалізниця» щодо оплати претензії - відсутність вартості втраченого вантажу за відправкою № 29850354 СМГС 10006060/161020/0097322 від ТОВ «Группова Збагачувальна Фабрика «Карбон» усунено, за захистом своїх прав звернувся із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 15 929,40 грн вартості нестачі вантажу.

Відповідач позов не визнав, зазначаючи про порушення позивачем порядку обов`язкового досудового врегулювання спору та відсутність підстав відповідно до положень § 6 статті 46 УМВС для звернення до суду із позовом про стягнення коштів.

Розглянувши спір по суті заявлених вимог, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут), перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Як підтверджується матеріалами справи, перевезення вантажу за накладною СМГС ОАО «РЖД» 10006060/161020/0097322 здійснювалось у міжнародному сполученні, зі станції відправлення «РЖД ЗАМЧАЛОВО -С-КАВ.Ж.Д. до ст. Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за відправкою № 29850354 на адресу ТОВ «ЗТМК» (позивача) у вагоні ПВ 56144926 РЖД .

Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення зі змінами та доповненнями від 01.07.2019 (далі - УМВС).

Цією Угодою встановлюється пряме міжнародне залізничне сполучення для здійснення перевезення вантажів між залізничними дорогами, в тому числі Російської Федерації та України (стаття 1 УМВС).

УМВС є чинною з 01.11.1951 для УРСР, а для України УМВС є чинною з 05.06.1992 та відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та «Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів».

Тобто, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно до статті 9 Конституції України та статті 10 Цивільного кодексу України є частиною національного законодавства України та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України №246 від 03.04.1993 «Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення» зазначено, що у зв`язку з прийняттям Державної адміністрації залізничного транспорту України до Організації співдружності залізниць та її приєднанням до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам і вантажоодержувачам України слід забезпечити виконання цих угод.

У відповідності до §1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Згідно з § 1, 3 та 5 статті 14 УМВС у відповідності до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти вантаж відправника до станції призначення по маршруту, визначеному відправником та договірним перевізником, та видати його отримувачу. Укладення договору перевезення підтверджується накладною. Кожний наступний перевізник, який приймає вантаж до перевезення разом з накладною, вступає в договір перевезення та приймає на себе відповідні зобов`язання.

Статтею 43 УМВС визначені обмеження відповідальності перевізника при нестачі вантажу.

Відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Згідно частини 6 статті 315 Господарського кодексу України щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до частини 3 статті 124 Конституції України законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У частині 1 статті 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Статтею 46 УМВС визначено порядок пред`явлення претензії отримувача до перевізника.

Так, претензія пред`являється з відповідним обґрунтуванням і зазначенням суми відшкодування. Претензія пред`являється в паперовому вигляді, а при наявності домовленостей між учасниками перевезення - в електронному вигляді.

Претензія пред`являється по кожному відправленню окремо, за винятком:

1) претензії про повернення переборів провізних платежів. Така претензія може пред`являтися по декільком відправленням;

2) випадків, коли по декільком відправленням складено один комерційний акт, у таких випадках претензія пред`являється на всі відправлення, зазначені в комерційному акті (§3).

Претензія по одному відправленню на суму, еквівалентну 23 швейцарським франкам і менше, не підлягає задоволенню. Якщо претензія пред`являється на більшу суму і вона визнається такою, що підлягає задоволенню в розмірі, еквівалентному 23 швейцарським франкам і менше, то ця сума відшкодування заявникові не виплачується (§4).

Претендент зобов`язаний обґрунтувати претензію у відповідності з Правилами перевезення вантажів (§5).

Якщо претензія оформлена з порушенням вимог §3 і §5 даної статті, вона повертається претенденту без розгляду в строк не пізніше 15 днів від дня її надходження перевізникові із вказівкою причини її повернення. У таких випадках перебіг строку давності, передбачений §3 статті 48 «Строки давності» не призупиняється. Якщо перевізник повертає претенденту претензію пізніше 15-деного строку, то перебіг строку давності зупиняється з наступного дня після закінчення цього строку до дня відправлення перевізником претенденту даної претензії. Повернення перевізником претенденту такої претензії не є її відхиленням і не дає претенденту права звернення з позовом у судові органи (§6).

Перевізник зобов`язаний в 180-денний строк від дня одержання претензії розглянути її, дати відповідь претенденту та при повному або частковому визнанні претензії сплатити претенденту належну суму (§7).

При частковому або повному відхиленні претензії перевізник повідомляє претенденту підстави відхилення претензії та одночасно повертає документи, прикладені до претензії (§8).

Відповідно до §1 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію перевізнику.

Із наведених правових норм вбачається, що Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено обов`язкове досудове врегулювання шляхом звернення одержувача вантажу з претензією до перевізника, з вини якого виявлено недостачу/втрату вантажу.

Матеріалами справи встановлено, що позивач в порядку досудового врегулювання спору звертався до відповідача, як перевізника із претензією № 25-20/228 від 08.02.2021 щодо відшкодування нестачі вантажу за спірним перевезенням і ця претензія була відхилена відповідачем 17.05.2021 з причин ненадання документів, що підтверджують вартість втраченого вантажу відповідно, з посиланням на приписи п.40.3 розділу ІХ Правил перевезення вантажів.

Згідно пункту 40.2.2 розділу ІХ Додатку №1 «Правила перевезення вантажів» УМВС при пред`явленні претензії особа, яка має право на пред`явлення претензії, зобов`язана додати до претензії наступні документи в оригіналі: в разі нестачі вантажу - відправник або отримувач - «оригінал накладної» (лист 1 накладної) і «Лист повідомлення про прибуття вантажу» (лист 6 накладної) і комерційний акт, виданий отримувачу перевізником на станції призначення.

За змістом п.40.3 розділу ІХ Додатку №1 «Правила перевезення вантажів» УМВС, до претензій, вказаних у підпунктах 40.2.1 і 40.2.2 (нестача вантажу), повинні також бути додані документи, що підтверджують вартість вантажу.

Позивач не оспорює, що ним не було додано належних підтверджуючих документів вартості втраченого вантажу на момент звернення із претензією до перевізника та на вимогу надати ці документи, натомість зазначає, що лист ТОВ «Группова Збагачувальна Фабрика «Карбон» за вих. № 0202-8 від 02.02.2021 із зазначенням вартості вантажу за спірною відправкою від отримав у червні 2021 після відмови перевізника здійснити відшкодування за претензією.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Однак, позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів про відсутність в його розпорядженні листа ТОВ «Группова Збагачувальна Фабрика «Карбон» за вих. № 0202-8 від 02.02.2021 станом на час звернення/розгляду із претензією до АТ «Українська залізниця», як і жодних доказів неможливості його подання у визначений строк, як і отримання його у червні 2021.

Вказаний лист датований 02.02.2021, матеріали справи не містять супровідних документів, відбитки вхідного штемпеля на вказаному листі тощо на підтвердження доводів позивача.

Таким чином, надане позивачем відповідачу та до суду листування ТОВ «Группова Збагачувальна Фабрика «Карбон» від 05.03.2021 із зазначенням, що вказана інформація є конфіденційною та лист від 02.02.2021 із наданням цієї інформації не підтверджують обставин усунення підстав залишення претензії перевізника без оплати, а навпаки, підтверджують недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору із конкретним переліком надання необхідних документів для отримання відшкодування, що стало підставою для правомірного залишення претензії без оплати.

Таким чином, суд не вбачає підстав для прийняття листа ТОВ «Группова Збагачувальна Фабрика «Карбон» за вих. № 0202-8 від 02.02.2021 в якості належного доказу підтвердження вартості втраченого вантажу, враховуючи конкретно визначений порядок врегулювання спору у договірних відносинах сторін із залізничного перевезення вантажу у міжнародному сполученні, та правомірність відхилення відповідачем претензії із підстав ненадання необхідних документів. Подання позивачем документів безпосередньо до суду без відповідних будь-яких доказів неможливості їх подання у визначеному обов`язковому досудовому порядку врегулювання спору до АТ «Українська залізниця» та прийняття їх судом нівелює встановлений УМВС порядок.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано претензійного порядку звернення до відповідача, який визначений нормами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, а тому звернення до суду з позовом до перевізника про стягнення 15 929,40 грн вартості нестачі вантажу при перевезенні за відправкою № 29850354 по залізничною накладною № 1006060/161020/0097322 у вагоні № 56144926 є необґрунтованим, підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 15 929,40 грн. вартості нестачі вантажу відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак