ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

18 жовтня 2021 року Справа № 915/1036/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали заяви відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (54000, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 159; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 05410263)

до відповідача: Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, буд. 5-А; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 31319242)

про: стягнення грошових коштів,

за участю представників:

від стягувача: Іноземцев Є.С., адвокат за довіреністю;

від боржника: Іщенко Н.С., адвокат за довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

29.07.2020 Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 540007-СК-14930-0720 від 24.07.2020 (з додатками), в якій просило суд: прийняти позовну заяву до розгляду та порушити провадження у справі; стягнути з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на користь АТ «Миколаївгаз» заборгованість в сумі 6989756,24 грн, пеню в сумі 349953,23 грн, три відсотка річних в сумі 331500,79 грн, інфляційні збитки в сумі 1558001,95 грн, всього 9229212,24 грн; стягнути з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на користь АТ «Миколаївгаз» судові витрати в сумі 138438,18 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2020 у справі № 915/1036/20 було задоволено частково позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго»; закрито провадження у справі № 915/1036/20 в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі в сумі 3578566,08 грн за відсутністю предмета спору; стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 242792,89 грн, три відсотка річних в сумі 269 300,07 грн, інфляційні збитки в сумі 873105,13 грн, а також 24420,91 грн судового збору; в задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 242792,88 грн та трьох відсотків річних у розмірі 2515,52 грн відмовлено позивачу; відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання щодо відстрочення виконання рішення.

Вказане рішення набрало законної сили 19.01.2021.

25.01.2021 на виконання вказаного рішення господарським судом було видано відповідний наказ.

06.10.2021 до Господарського суду Миколаївської області від Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» надійшла заява № 3274/32 від 05.10.2021, в якій заявник просить суд: визнати наказ Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021 по справі № 915/1036/20, виданий на виконання рішення господарського суду від 21.12.2020 у справі № 915/1036/20 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначив, що на сьогоднішній день боржник вже сплатив суму судового збору в повному обсязі, що підтверджується листом вих. № 390/17/32 про зміну призначення платежу від 11.02.2021р., що було направлено на адресу позивача та витягом з банківської виписки за 09/02/2021 та визнано позивачем в Акті звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 -01.06.2021 підписаному сторонами.

Також боржник зазначає, що 29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (№ 1639-ІХ від 14.07.2021), яким було внесено зміни до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (1730-VIII від 03.11.2016) відповідно до яких, заборгованість ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» перед АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» підлягає врегулюванню шляхом списання з дня набрання чинності цим Законом, нарахованих на заборгованість теплопостачальних підприємств за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних. Статтею 7 Закону 1730- VIII передбачено списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються. Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року.

Відповідач вказує, що предметом спору у справі № 915/1036/20 була майнова вимога оператора ГРМ до споживача про стягнення з останнього основної заборгованості за договором розподілу природного газу, а також пені, відсотків річних та інфляційних збитків, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором в період з 2017 по 2020 рік. Крім того, рішенням суду також було встановлено, що в період розгляду справи, ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» здійснило оплату суми основного боргу за Договором в повному обсязі.

Вищевказане свідчить, що стягнуті за рішення суду у справі №915/1036/20 пеня, три проценти річних, та збитки від інфляції, були нараховані на заборгованість відповідача за послуги з розподілу природного газу, яка виникла до 1 червня 2021 року та погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року. Таким чином, пеня, інфляційні нарахування, проценти річних стягнуті підлягають списанню з дня набрання чинності Законом 1730-VIII, згідно ст. 7 цього Закону, тобто з 29.08.2021р. (набрання чинності ст. 7 в редакції Закону № 1639-ІХ від 14.07.2021 «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу»).

Вищевикладене, на переконання відповідача свідчить, що на сьогоднішній день сума боргу за рішенням суду відсутня.

За приписами частин 1, 3, 4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Ухвалою суду від 08.10.2021 розгляд заяви Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» № 3274/32 від 05.10.2021 про визнання виконавчого документу таким, що не підляже виконанню у справі № 915/1036/20 було призначено на 18 жовтня 2021 року о 09:30.

18.10.2021 до суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» надійшли заперечення б/н від 13.10.2021 (вх. № 15426/21) на заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в якій позивач просить суд відмовити ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в задоволені заяви від 05.10.2021 № 3274/32 про визнання виконавчого документу таким що не підлягає виконанню.

Вказані заперечення позивача мотивовані, зокрема, таким:

29.08.2021 набрав чинності Закон України № 1639-ІХ від 14.07.2021 «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», яким, зокрема, викладено у новій редакції ч. 1 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а саме:

«На реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг утворену станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості».

На переконання позивача вищенаведена норма, стосується врегулювання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних, які нараховані на заборгованість, яка виникла станом саме на 1 червня 2021 року. Натомість, предметом розгляду справи № 915/1036/20 було стягнення з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на користь АТ «Миколаївгаз» заборгованості за послуги з розподілу газу за період травень-червень 2020 р., а також неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на зазначену заборгованість.

Таким чином, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, стягнені з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на користь АТ «Миколаївгаз» відповідно до Рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2020 р. по справі № 915/1036/20, не підлягають врегулюванню на підставі ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (в редакції Закону 1639).

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

18.10.2021 в судове засідання з`явилися повноважні представники позивача та відповідача, яких суд заслухав.

За результатами проведеного засідання 18.10.2021 суд, на підставі статті 233 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Проаналізувавши викладене в заяві боржника, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства та заявлених вимог, суд дійшов таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Приписами ч. 2 ст. 328 ГПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

03.11.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» №1730-VІІІ, який набрав чинності 30.11.2016. Цим Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Водночас, 29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-ІХ від 14.07.2021, яким внесено зміни до Закону №1730-VІІІ та до його назви.

За приписами ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» №1730-VІІІ від 03.11.2016, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX, визначено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду), зокрема:

- кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування;

- кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг (у тому числі заборгованість перед НАК «Нафтогаз України», право вимоги якої набуто шляхом заміни кредитора у зобов`язанні);

- кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії, електропостачальником, оператором системи розподілу (як правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася непогашеною станом на 1 червня 2021 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах), методика визначення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Процедура врегулювання заборгованості це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу, оператор газотранспортної системи та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, оператори газорозподільних систем, електропостачальники або оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в редакції Закону №1639-ІХ, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в редакції Закону №1639-ІХ, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в редакції Закону №1639-ІХ, передбачено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, вказаною статтею законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

При цьому застосування статті 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до певної дати.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2020 у справі № 915/1036/20 предметом спору у даній справі виступила майнова вимога оператора ГРМ до споживача про стягнення з останнього основної заборгованості в період травень-червень 2020 року (2 місяці) за договором розподілу природного газу, а також пені, відсотків річних та інфляційних збитків, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором в період з 2017 по 2020 рік.

Вирішуючи спір по суті, судом було встановлено відсутність основного боргу Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» за вказаним договором станом на дату вирішення спору по суті - 21.12.2020.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2020 у справі № 915/1036/20 було стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 242792,89 грн, три відсотка річних в сумі 269 300,07 грн, інфляційні збитки в сумі 873105,13 грн, а також 24420,91 грн судового збору.

При цьому, суд також вважає за необхідне наголосити на тому, що із назви та преамбули вказаного закону вбачається, що він визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення та спрямований на врегулювання заборгованості вказаних організацій.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ч. 1 ст. 3 Закону 1730-VIII).

За відомостями Реєстру підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону (https://www.minregion.gov.ua/) вбачається, що Обласне комунальне підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (код згідно з ) внесено до відповідного реєстру за номером 37 згідно з наказом Мінрегіону від 16.06.2017 №152.

Заперечення ж позивача щодо неможливості застосування приписів ч. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в редакції Закону №1639-ІХ до спірних правовідносин, оскільки вона застосовується щодо заборгованості, яка виникла станом саме на 1 червня 2021 року, відхиляються судом.

Суд погоджується з аргументами заявника про те, що ч. 1 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в редакції Закону №1639-ІХ є нормою прямої дії. Виконання цієї норми Закону не потребує від боржника вчинення будь-яких дій, а право на списання пені, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність від погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до 01.06.2021, що мало місце у даній справі.

Згідно зі ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що обставини, зазначені боржником в заяві № 3274/32 від 05.10.2021, є такими, що дають можливість вважати вказаний наказ таким, що не підлягає виконанню, у розумінні вимог статті 328 ГПК України, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021 у справі № 915/1036/20 про стягнення з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» пені в сумі 242792,89 грн, трьох відсотків річних в сумі 269300,07 грн, інфляційних збитків в сумі 873105,13 грн, а також 24420,91 грн судового збору.

Окремо, суд відмічає, що зобов`язання зі сплати судового збору за вищевказаним наказом господарського суду були виконані боржником в повному обсязі, що підтверджується наданою заявником копією листа № 390/17/32 про зміну призначення платежу від 11.02.2021, який було направлено на адресу позивача, витягом з банківської виписки за 09.02.2021 та Актом звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 -01.06.2021 підписаним сторонами. Додатково вказані обставини щодо сплати боржником на користь стягувача судового збору були підтверджені представником позивача в судовому засіданні 18.10.2021.

Таким чином, заява Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» № 3274/32 від 05.10.2021 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 915/1036/20 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 240, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» № 3274/32 від 05.10.2021 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 915/1036/20 задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021 у справі № 915/1036/20 про стягнення з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, буд. 5-А; ідентифікаційний код 31319242) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (54000, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 159; ідентифікаційний код 05410263) пені в сумі 242792,89 грн, трьох відсотків річних в сумі 269300,07 грн, інфляційних збитків в сумі 873105,13 грн, а також 24420,91 грн судового збору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку та у строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 23.10.2021.

Суддя О.Г. Смородінова