РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.10.2021Справа № 910/6415/21
за позовом Інституту проблем математичних машин і систем Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дисплейні системи України"

про стягнення 69 863,58 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Дарменко В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Інституту проблем математичних машин і систем Національної академії наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дисплейні системи України" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором оренди №303-О майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 18.03.2019 у розмірі 63 247,05 грн та заборгованість за договором №303-К про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 18.03.2019 у розмірі 6 615,65 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі документами.

11.06.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що позивачем не надано доказів на обґрунтування розміру заявлених позовних вимог.

01.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наводить аргументи на спростування заперечень відповідача.

Ухвалою суду від 02.08.2021 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.09.2021.

25.08.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення по суті спору.

Протокольною ухвалою суду від 01.09.2021 відкладено підготовче засідання на 21.09.2021.

Протокольною ухвалою суду від 21.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2021.

У судове засідання 20.10.2021 представники сторін не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду були належним чином повідомлені.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що неявка представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 20.10.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.03.2019 між Інститутом проблем математичних машин і систем НАН України (орендодавець) та ТОВ "Дисплейні системи України" (орендар) було укладено договір оренди №303-О майна, що належить до майнового комплексу НАН України.

Відповідно до п. 1.1-1.2 договору оренди, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно: офісні приміщення на сьомому поверсі будівлі лабораторного корпусу №1, Інституту проблем математичних машин і систем НАН України, заг. площею 96,0 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, пр-т Академіка Глушкова 42, що перебуває на балансі Інституту проблем математичних машин і систем НАН України, вартість якого згідно висновком про вартість майна від 14.01.2019 року і становить за незалежною оцінкою станом на 31.12.2018, 489 600,00 грн. Майно передається в оренду з метою використання для розміщення офісу підприємства.

Згідно п. 2.3 договору оренди, передача майна в оренду здійснюється за вартістю згідно з висновком про вартість майна.

Пунктом 3.1 договору оренд передбачено, що орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786, та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2019 року - 7 514,16 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди квітень 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень місяць 2018 року та січень 2019 року. Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю за розрахунками орендодавця: відшкодування податку на землю, відшкодування комунальних платежів, витрат на утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, встановленому законодавством (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.4 договору оренди передбачено, що орендна плата перераховується орендарем у повному обсязі (незалежно від наслідків своєї господарської діяльності) відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 30 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.7 договору оренди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, перерахування орендної плати.

Пунктом 3.10 передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, орендодавцю.

Орендар зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після підписання цього договору укласти з орендодавцем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю (п. 5.18 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір укладено строком на два роки та дев`ять місяців, що діє з 01.04.2019 по 31.12.2021 включно.

На виконання п. 5.18 договору оренди, 18.03.2019 між сторонами укладено договір №303-К про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, відповідно до умов якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: 03187, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова 42, заг. площею 12 600 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

На виконання умов договору оренди, позивачем було передано відповідачу в оренду нерухоме майно на сьомому поверсі лабораторного корпусу №1 площею 96 кв.м. розміщені за адресою: м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, 42. На підтвердження зазначеного факту 18.03.2019 між сторонами складено акт приймання-передачі нерухомого майна до договору оренди №303-о від 18.03.2019.

30.06.2020 орендодавцем була направлена на адресу орендаря претензія із вимогою про сплату заборгованості з орендної плати, комунальних платежів та податку на землю.

У відповідь на претензію, орендар направив лист щодо припинення дії договору оренди, у якому повідомив орендодавця про намір припинити строк дії договору оренди з 31.07.2020, та просив надати остаточний розрахунок платежів станом на 31.07.2020 для проведення виплат.

31.07.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору оренди №303-О майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 18.03.2019, відповідно до умов якої, сторони погоди припинення дії договору з 01.08.2020.

Також, 31.07.2020 між сторонами підписано акт повернення майна НАН України.

Як зазначає позивач, спір у справі виник у зв`язку із нездійсненням відповідачем розрахунків за договором оренди та договором про компенсацію витрат балансоутримувача, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що орендодавцем не складалися помісячно акти звірки взаєморозрахунків, як передбачено умовами договору; позивачем не доведено розмір орендної плати; позивачем не долучено до матеріалів справи рахунків, кошторисів витрат, які виставлялися для оплати відповідачу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне майно.

31.07.2020 між сторонами договору оренду підписано акт повернення майна НАН України, із якого вбачається, що згідно п. 10.6 договору сторони уклали цей акт про те, що орендар повернув, а орендодавець прийняв офісне приміщення на сьомому поверсі будівлі лабораторного корпусу №1 Інституту проблем математичних машин і систем НАН України, заг. площею 96,0 кв.м., розміщене за адресою м. Київ, пр-т Академіка Глушкова 42.

Із зазначеного акту вбачається, що приміщення на момент складання акту перебувало у задовільному стані, а заборгованість за договором оренди на 01.08.2020, яка складає 62 832,47 грн орендар зобов`язується погасити після підписання акту звірки з даного питання.

Відповідно до вимог ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситься за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

За розрахунком позивача, відповідач мав сплатити орендну плату за користування майном у червні 2019 року - 9 799,96 грн, у березні 2020 року - 9 206,33 грн, у квітні 2020 року - 9 381,85 грн, у травні 2020 року - 9 456,90 грн, у червні 2020 року - 9 438,74 грн, у липні 2020 року - 9 448,22 грн. Загальна сума заборгованості за розрахунком позивача становить 56 732,00 грн.

Заперечуючи проти заявленого розміру заборгованості відповідач зазначає, що із змісту укладеного між сторонами договору неможливо встановити конкретну суму (фіксований платіж), який повинен був сплачувати відповідач як орендну плату за період з 18.03.2019 по 31.07.2020 з врахуванням індексу інфляції. Відсутність актів звіряння взаєморозрахунків по орендній платі, які містили б фіксований платіж свідчить про недоведеність заявлених позовних вимог.

Суд відхиляє заперечення відповідача, оскільки обов`язок орендаря щодо сплати орендних платежів визначений на законодавчому рівні та оплатне строкове користування приміщенням передбачено умовами укладеного договору. Відсутність актів звіряння взаєморозрахунків не є підставою для звільнення орендаря від сплати орендних платежів.

Крім того, відповідно до п. 5.13 договору №303-О від 18.03.2019, орендар зобов`язується щомісячно проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах та оформлювати відповідно акти звіряння.

Позивачем до матеріалів справи долучені копії рахунків-фактури за період березень-липень 2020 року, сума в яких відповідає заявленій позивачем сумі за період березень-липень 2020 року.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення заборгованість по орендній платі за червень 2019 року у розмірі 9 799,96 грн, однак доказів на підтвердження наявності зазначеної заборгованості до матеріалів справи не додано.

Наданий до матеріалів справи рахунок-фактура №726 від 20.06.2019 не є належним доказом наявності заборгованості у відповідача по орендній платі за червень 2019 року, оскільки у вказаному рахунку зазначено, що рахунок виставляється за відшкодування комунальних послуг за червень 2019 року. Окрім того, позивачем не доведено, яким чином у відповідача утворилася заборгованість за червень 2019 року та у період з березня по липень 2020 року, враховуючи що несвоєчасно сплачена орендна плата підлягає зарахування у рахунок погашення існуючої заборгованості. Доказів призупинення дії договору оренди до матеріалів справи не додано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті орендних платежів на користь позивача за період березень-липень 2020 року.

Відповідачем належними та допустимими доказами вказана заборгованість не спростована, обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, суду не наведено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендних платежів у розмірі 46 932,04 грн.

Відповідно до п. 2.2.3 договору №303-К від 18.03.2019, орендар зобов`язується не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним місяцем, отримувати рахунки та в повному обсязі внести плату на рахунок балансоутримувача за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, за комунальні послуги, а також відшкодувати податок на землю. При несвоєчасному внесенні плати сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення.

Крім того, пунктом 2.2.8 договору №303-К від 18.03.2019 саме на орендаря покладено обов`язок щомісячно проводити звіряння взаєморозрахунків за договором та оформлювати відповідні акти звіряння.

Позивач зазначає, що відповідачем у порушення вищенаведених умов договору не було сплачено заборгованість з компенсації витрат балансоутримувача за період лютий - липень 2020 року у розмірі 6 100,00 грн.

На підтвердження заявлених вимог, позивачем до матеріалів справи додано розрахунок розміру плати за оренду приміщень, підписаний сторонами перелік щомісячних платежів із зазначенням розміру платежів, рахунки-фактури та акти наданих послуг.

Відповідач заперечуючи проти заявлених вимог зазначає, що позивачем не надано суду належних доказів наявності заборгованості.

Матеріали справи не містять доказів оплати вказаних сум відповідачем.

Заперечення відповідача щодо недоведення позивачем свої вимог щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат балансоутримувача судом відхиляються, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Контррозрахунку заявлених позивачем сум відповідачем не надано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок боргу за договором №303-К від 18.03.2019, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність задоволення у заявленому позивачем розмірі.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

За неналежне виконання зобов`язань за договором №303-О, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 4 352,42 грн, інфляційні витрати у розмірі 1 008,07 грн та 3% річних у розмірі 1 155,56 грн.

За неналежне виконання зобов`язань за договором №303-К, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 364,45 грн, інфляційні витрати у розмірі 53,34 грн та 3% річних у розмірі 14,13 грн.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.7 договору оренди передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, перерахування орендної плати.

Відповідно до п. 2.2.3 договору №303-К від 18.03.2019, орендар зобов`язується не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним місяцем, отримувати рахунки та в повному обсязі внести плату на рахунок балансоутримувача за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, за комунальні послуги, а також відшкодувати податок на землю. При несвоєчасному внесенні плати сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за договором №303-О, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині, з огляду на не доведення наявності заборгованості за червень 2019 року, на суму 2 749,01 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за договором №303-К, суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у цій частині на суму 364,45 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

За перерахунком суду, розмірі інфляційного збільшення заборгованості за договором №303-О складає 570,49 грн, а 3% річних - 732,63 грн, у зв`язку із чим суд задовольняє позовні вимоги в зазначеній частині.

Розрахунок інфляційних витрат та 3% річних є правильним та обґрунтованим, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладених обставин, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів сплати орендної плати та відшкодування комунальних платежів, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Інституту проблем математичних машин і систем Національної академії наук України - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дисплейні системи України" (03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2, офіс 706, код ЄДРПОУ - 40863694) на користь Інституту проблем математичних машин і систем Національної академії наук України (03187, м. Київ, пр-т Глушкова, буд. 42, код ЄДРПОУ - 05417503) 46 932 (сорок шість тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн 04 коп. - суми заборгованості з орендної плати, 6 100 (шість тисяч сто) грн 09 коп. - заборгованості з компенсації витрат балансоутримувача, 3 113 (три тисячі сто тринадцять) грн 46 коп. - пені, 623 (шістсот двадцять три) грн 83 коп. - інфляційних витрат, 746 (сімсот сорок шість) грн 76 коп. - 3% річних та 1 868 (одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) грн 81 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 01.11.2021.

Суддя Н.І. Зеленіна