ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 жовтня 2021 року Справа № 903/531/21

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Притані" (Україна)

до відповідача: Emvitalia SRL (Італія)

про стягнення 14 605,33 євро, що еквівалентно 477 686 грн. 85 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Притані" (Україна) звернулось з позовом до відповідача - Emvitalia SRL (Італія) в якому просить стягнути 14237,71 Євро заборгованості за поставлений товар згідно контракту №10-EМV від 10.02.2020, 367,62 Євро - 3% річних та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами контракту за №10-EMV від 10.02.2020 щодо порушення строку оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою суду від 14.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 19.08.2021 постановлено перейти до розгляду справи №903/531/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.10.2021.

Ухвалою суду від 04.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.10.2021.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву за вх. №01-57/6225/21 від 25.10.2021, в якій просить судове засідання проводити без його участі. Позов підтримує повністю та просить стягнути з відповідача:

- 14 605, 33 Євро основного боргу за поставку товару;

- 367,62 Євро 3% річних від простроченої заборгованості;

- 7 372,30 грн. компенсації сплаченого судового збору;

- 416,25 грн. компенсації витрат на послуги поштового зв`язку;

- 5180,00 грн. понесених витрат на послуги перекладача;

- 50 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Додатково заявляє, що вказана сума витрат на правничу допомогу буде підтверджена доказами, які будуть подані протягом 5 робочих днів, а саме:

- додаткова угода до договору;

- акт виконаних робіт;

- довідка про витрачений адвокатом час;

- рахунок.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 84)

У відповідності із ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» від 01.01.1990 №23, FCA «Франко-перевізник» означає, що зобов`язання продавця щодо поставки вважається виконаним після передачі товару, очищеного від мита на експорт, під відповідальність перевізника, названого покупцем, у погодженому місці або пункті. Якщо покупець не вказав точного пункту, то продавець може вибрати у межах домовленого місця або зони пункт, де перевізник візьме товар від свою відповідальність. Якщо з торговим звичаєм потрібна допомога продавця щодо укладення договору з перевізником (наприклад, у випадку використання залізничного або повітряного транспорту), то продавець може діяти на ризик і рахунок покупця.

Згідно складених рахунків-фактури, а також CMR складених за результатами поставки товару, місцем завантаження товару визначено с. Скулин, Ковельський р-н, Волинська обл., Україна.

Відповідно до ч.5 ст.29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному обсязі, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Враховуючи в сукупності ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», пункти 3.2, 11.2, 11.4 Контракту, а також те, що місцем виконання договору є с. Скулин, Ковельський р-н, Волинська обл., Україна, спір, який виник між сторонами у справі, підсудний Господарському суду Волинської області.

Розглянувши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

10.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Притані" (Україна) та Emvitalia SRL (Італія) укладено контракт №10-EMV. (а.с. 6-12).

Відповідно до п.1.1 контракту сторонами передбачено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію: вироби з деревини, які надалі називаються "Товар". Поставка Товару здійснюється окремими партіями. На кожну окрему партію Товару сторони підписують окрему специфікацію та замовлення.

Згідно п.3.2 контракту сторонами визначено, що поставка кожної окремої партії Товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах - FCA-Ковель, Україна. Сторони можуть додатково у письмовій формі (у специфікації) погодити постачання партії Товару іншими видами транспорту.

Пунктом 4.2 контракту сторонами узгоджено, що загальна вартість цього Контракту складає 1 000 000 Є (один мільйон Євро).

Відповідно до п.4.3 контракту сторонами передбачено, що ціна (сума) поставки окремої партії Товару визначаються у специфікаціях до цього Контракту.

Згідно до п.4.4 контракту сторонами визначено, що ціна застосовується на умовах - FCA Ковель, Україна та включає вартість упаковки, маркування Товару, завантаження у транспортний засіб та кріплення, експортні формальності в країні Продавця, якщо інше не встановлено кожною окремою специфікацією на поставку кожної окремої партії Товару.

Пунктом 5.1 контракту сторонами погоджено, що оплата вартості кожної партії Товару згідно окремої специфікації, який поставляється за цим Контрактом Покупцем здійснюється згідно рахунку-фактури (інвойса) у такому порядку: за пробну машину 100% вартості партії Товару згідно з окремою специфікації, Покупець зобов`язаний перерахувати шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця у банку Продавця не пізніше 2 календарного дня з моменту вивантаження продукції. У подальшому спосіб оплати обумовлюється специфікаціями.

Відповідно до п.8.4 контракту сторонами визначено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати партії Товару, передбачених п.5.1 цього Контракту, Постачальник вправі вимагати від покупця виплати неустойки у вигляді 0,01% від суми, що залишилася до оплати за партію Товару, за кожен день затримки.

Пунктом 11.2 контракту передбачено, що у випадку, якщо сторони не досягнуть згоди під час переговорів, справа підлягає вирішенню у Господарському суді України.

Згідно пункту 11.4 контракту визначено, що правом, що регулює цей Контракт, у тому числі при розгляді спорів, є матеріальне та процесуальне право України.

Як слідує із матеріалів справи, позивач поставив товар, який визначений у п.1.1 контракту №10-EMV від 10.02.2020 (а.с. 15-19) та специфікаціями до нього (а.с. 20-21) на суму 14 237,71 Євро., що підтверджується рахунками фактури (а.с. 25, 35, 48), CMR (а.с.26, 36, 44) та митними деклараціями (а.с. 27-28, 37-38, 45-46).

Згідно ст. 144 ГК України, майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно із ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або, зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України визначено, що Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві, його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 663 ЦК України визначає, що Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає-виконанню у цей строк.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу статей 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За умовами п.3.2 контракту сторонами визначено, що поставка кожної окремої партії Товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах - FCA-Ковель, Україна. Сторони можуть додатково у письмовій формі (у специфікації) погодити постачання партії Товару іншими видами транспорту.

Пунктом 5.1 контракту сторонами погоджено, що оплата вартості кожної партії Товару згідно окремої специфікації, який поставляється за цим Контрактом Покупцем здійснюється згідно рахунку-фактури (інвойса) у такому порядку: за пробну машину 100% вартості партії Товару згідно з окремою специфікації, Покупець зобов`язаний перерахувати шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця у банку Продавця не пізніше 2 календарного дня з моменту вивантаження продукції. У подальшому спосіб оплати обумовлюється специфікаціями.

Відповідно до ч.1 ст. 222 ГПК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст..99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини 1,2 статті 192 Цивільного кодексу України). Такі випадки передбачені ст..193, ч.4 ст. 524 ЦК України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.2 ст.192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок та правила використання іноземної валюти на території України встановлені, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (надалі Декрет).

У відповідності до п.6 ст.1 Декрету нерезиденти, зокрема, є юридичні особи, суб`єкти підприємницької діяльності, що не мають статусу юридичної особи (філії, представництва тощо), з місцезнаходженням за межами України, які створені й діють відповідно до законодавства іноземної держави, у тому числі юридичні особи та інші суб`єкти підприємницької діяльності з участю юридичних осіб та інших суб`єктів підприємницької діяльності України.

Згідно ч.2 ст.2 Декрету Резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

У постанові від 04.07.2018 у справі №7861/12665/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд установлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, у гривні з визначення грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не має права змінювати грошовий еквівалент зобов`язання та в резолютивній частині рішення зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Отже, враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача відповідно до контракту №10-EMV від 10.02.2020 основного боргу в сумі 14 237,71 Євро. Підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована, підлягає до задоволення.

Разом з тим, за порушення строку оплати поставки товару позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі в сумі 367,62 Євро. за період з 19.02.2020 по 20.04.2021

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, стаття 625 ЦК України розміщена в розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

У ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Отже, при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума визначна у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок 3% річних за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ судом встановлено, що період прострочення згідно п.п 5.1 контракту починається не пізніше 2 к.д. з моменту вивантаження продукції, а саме:

1) згідно CMR №608320 вантаж отримано відповідачем 25.02.2020 отже, період прострочення розпочинається з 28.02.2020 по 20.04.2021: 4718,34 Євро х 3%/366 дні = 0,38 (сума річних за один день прострочення ) 3% річних становить 161,33 Євро.

2) згідно CMR №607713 вантаж отримано відповідачем 05.08.2020 отже, період прострочення розпочинається з 08.08.2020 по 20.04.2021: 4759,74 Євро х 3%/366 дні = 0,39 (сума річних за один день прострочення ) 3% річних становить 99,88 Євро.

3) згідно CMR №609592 вантаж отримано відповідачем 06.08.2020 отже, період прострочення розпочинається з 09.08.2020 по 20.04.2021 : 4718,34 Євро х 3%/366 дні = 0,38 (сума річних за один день прострочення ) 3% річних становить 99,09 Євро.

Отже, враховуючи вище викладене 3% річних в сумі 360,30 Євро за період з 28.02.2020 по 20.04.2021 підставні та підлягають до задоволення, а відтак в сумі 7,32 Євро слід відмовити.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задоволити частково

2. Стягнути з Emvitalia SRL (via Enrico Fermi 6. 48022 Logo (RA) Italy, 48022, VAT/IT 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Притані" (45043, Україна, Волинська область, Ковельський район, с. Скулин, вул. Центральна, буд. 87, ідентифікаційний код юридичної особи: 40087925) 14 598,01 Євро (згідно офіційного курсу НБУ станом 27.04.2021 становить 477 686 грн. 85 коп.), з яких: 14 237,71 Євро основна заборгованість, 360,30 Євро 3% річних від простроченої суми та 7372,06 грн. витрат позивача по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

29.10.2021

Суддя В. М. Дем`як