ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/784/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянув матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Комунального підприємства "Квасилівтеплоенерго" Рівненської міської ради

про: стягнення в сумі 17 905,89 грн.

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

представники:

від позивача: Войтанович: О.Й.;

від відповідача: Зань О.Я.;

ОПИС СПОРУ

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради про стягнення збитків в сумі 17 905,89 грн.

27 вересня 2021 року від відповідача надійшло клопотання в якому повідомлено суд про зміну найменування відповідача, так як з 20 вересня 2021 року вірним найменуванням відповідача є Комунальне підприємство "Квасилівтеплоенерго" Рівненської міської ради.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради (Комунальне підприємство "Квасилівтеплоенерго" Рівненської міської ради) було укладено договір №7346/18-ТЕ-28 постачання природного газу.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідачу природний газ, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

Додатковою угодою №5 від 11 березня 2019 року до договору його сторони погодили застосування зокрема, пунктів 3.13 та 5.7. (в редакції додаткової угоди №4 від 29 листопада 2019 року).

Відповідно до пункту 3.13. договору (в редакції додаткової угоди від 29 листопада 2019 року), якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1. договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7. договору. При цьому розмір збитків визначається таким чином:

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою.

Відповідно до пункту 2.1. договору (в редакції додаткової угоди від 20 березня 2019 року) постачальник повинен був передати природний газ споживачу (відповідачу) протягом квітня 2019 року в обсязі 35,37000 тис. куб.м., проте на виконання умов договору позивач фактично передав у власність відповідача в квітні 2019 року природний газ в обсязі 40,15600 тис. куб. м, (на 4,78600 тис. куб. м (на 13,53%) більшому від погодженого сторонами в пункті 2.1 договору).

За розрахунком позивача, загальний розмір збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем умов пункту 2.1 договору в квітні 2019 року, розрахований на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору складає 17 905,89 грн..

У своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що у своєму листі від 04 липня 2021 року повідомив позивача про причини перевищення замовленого обсягу газу, зокрема згідно вказаного листа слідує, що відповідач повідомив позивача про те, що зміна обсягів споживання природного газу від запланованих в розрізі споживачів мало місце з незалежних від відповідача причин, а саме у зв`язку з різкою зміною температури зовнішнього повітря, що унеможливлює прогнозування обсягу споживання газу.

Крім того у своєму відзиві на позов відповідач вказує, що до кінця розрахункового періоду підприємство не може здійснити розподіл природного газу за категоріями споживачів, оскільки не має реалізованої теплової енергії, а загальна витрата природного газу визначається по категоріях споживання. Перевищення споживання замовленого обсягу газу за всіма категоріями споживачів становило 0,94% (менше 5%).

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до слухання в засіданні на 05 жовтня 2021 року.

В судовому засіданні 05 жовтня 2021 року оголошено перерву до 26 жовтня 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань найменуванням юридичної особи за ідентифікаційним кодом 30547471 є Комунальне підприємство "Квасилівтеплоенерго" Рівненської міської ради.

09 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник/позивач) та Комунальним підприємством "Квасилівтеплоенерго" Рівненської міської ради (попередня назва - КП "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради) (споживач/відповідач) було укладено договір №7346/18-ТЕ-28 на постачання природного газу (надалі договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з наявними в матеріалах справи додатковими угодами №1-7, до договору сторонами протягом його дії внесені відповідні зміни, зокрема додатковою угодою №4 від 29 листопада 2018 року внесено зміни до умов укладеного договору.

Згідно з умовами пункту 2.1. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 29 листопада 2018 року) сторони визначили період і замовлений споживачем загальний обсяг поставки природного газу, а також погодили щомісячні обсяги поставок природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року.

Згідно з умовами пункту 2.2. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 29 листопада 2018 року) відповідач підтвердив, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені пунктом 2.1. цього договору, повністю покривають його потреби у відповідних розрахункових періодах, і він самостійно визначає обсяги, зазначені в пункті 2.1. договору, а також несе відповідальність за правильність їх визначення.

Пунктом 2.4. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 29 листопада 2018 року) встановлено, що перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач при цьому зобов`язався самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором.

Згідно з умовами пункту 3.8. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 29 листопада 2018 року), приймання-передача газу, переданого у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з умовами додаткової угоди №6 від 20 березня 2021 року сторони домовились викласти пункт 2.1. договору в новій редакції, вказаним пунктом зокрема погоджено об`єм споживання газу у квітні 2019 року в обсязі 35,370тис.куб.м.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач протягом жовтня 2018 - квітня 2019 передав у власність відповідача природний газ, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу, зокрема згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2019 року обсяг отриманого відповідачем газу становить 40,156 тис.куб.м.

Додатковою угодою №5 від 11 березня 2019 року до договору його сторони погодили застосування з 01 березня 2019 року, зокрема, пунктів 3.13 та 5.7.

Так, згідно з умовами пункту 3.13. договору (в редакції додаткової угоди №4 від 29 листопада 2018 року), якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1. договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7. договору. При цьому розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф- Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1 договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13. договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі та замовлених обсягів, визначених в пункті 2.1. договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1. або 3.13.2. пункту 3.13. договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

За змістом підпункту 8 пункту 6.2. договору споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13. договору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6.3. договору постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов пункту 2.1. договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання умов договору позивач фактично передав у власність відповідача в квітні 2019 року природний газ в обсязі 40,15600 тис. куб. м, що підтверджується відповідним актом приймання - передачі, вказані обставини свідчать про те, що відповідач у квітні 2019 року спожив природний газ в обсязі, на 4,78600 тис. куб. м (на 13,53%) більшому від погодженого сторонами в пункті 2.1 договору.

Позивач вказує, що у зв`язку з порушенням відповідачем в квітні 2019 року умов договору, 20 червня 2019 року на адресу відповідача направлено акт - претензію №26-1967-19 від 11 червня 2019 року, якою позивач вимагав у відповідача на підставі пунктів 3.13, 5.7 договору сплатити збитки в розмірі 17 905,89 грн.

Відповідач листом від 04 липня 2019 року №01-10/489 просив позивача не застосовувати відшкодування збитків.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання природного газу. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині нарахування та стягнення збитків обґрунтованими та такими, що узгоджені між сторонами в договірному порядку.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Закон України "Про ринок природного газу" визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Згідно статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК і ГК України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.

Згідно із приписами статті 13 Закону України "Про ринок природного газу", у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Згідно із нормами пункту 3 розділу VII Правил постачання природного газу, акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Згідно із положеннями згаданого розділу Правил постачання природного газу, що регулює порядок відшкодування збитків та вирішення спорів, відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України "Про ринок природного газу"), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою

В = (Vф - Vп) x Ц х K, де: Vф-об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп -підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц-ціна природного газу за договором постачання природного газу; K-коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Згідно з правилами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з нормами статті 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до норм статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Приписами статті 226 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідно до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Окремо слід зазначити, що статтею 624 ЦК України унормовано, що договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.

Враховуючи положення Правил постачання природного газу, а також те, що договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків.

При цьому, визначальним є те, що договір та Правила постачання природного газу передбачають можливість щодо відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення.

Суд вважає, що право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (Позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи приписи частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягають доведенню позивачем перед судом.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Дослідивши умови укладеного між сторонами договору, що регулюють підстави та порядок нарахування збитків суд встановив, що наявність підстав для нарахування збитків сторони пов`язали з неналежним виконанням умов договору щодо обсягів спожитого газу.

Таким чином протиправність поведінки позивача полягає у порушенні договірних умов, про що зазначено позивачем у позові. В свою чергу збитки позивачем розраховані відповідно до умов укладеного договору, як такі, розмір яких погоджений у відповідності до статей 6, 627 ЦК України. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора за твердженнями позивача полягає в тому, що в порушення умов договору споживачем здійснено споживання товару понад об`єми, що були погоджені умовами договору. Вина споживача як зазначено судом вище презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Разом з тим, приймаючи до уваги доводи відповідача, що викладені у відзиві суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до умов укладеного договору (пункт 2.4.додаткової угоди №4 від 29 листопада 2018 року) сторони узгодили можливість коригування замовлених обсягів споживання газу шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди.

Споживач при цьому зобов`язався самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення відповідача з пропозиціями щодо коригування обсягів замовленого у квітні 2019 року газу, суд приходить до висновку що відповідачем не обґрунтовано відсутності вини у порушенні свого зобов`язання.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

Враховуючи вищенаведене суд робить висновок, що нарахування позивачем 17 905,89 грн. збитків відповідають положенням укладеного між сторонами правочину узгоджуються з приписами законодавства, а відтак підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати в сумі 2 270,00 грн. судового збору підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Квасилівтеплоенерго" Рівненської міської ради (30000, Рівненська область, Рівненський район, смт.Квасилів, вул. Молодіжна 14, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 6, ) 17 905 (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 89 коп. збитків та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Позивач (Стягувач): Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 6, ).

Відповідач (Боржник): Комунальне підприємство "Квасилівтеплоенерго" Рівненської міської ради (30000, Рівненська область, Рівненський район, смт.Квасилів, вул. Молодіжна 14, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 28 жовтня 2021 року.

Суддя Качур А.М.