ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/705/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Попович Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", вул. Лєскова, буд. 9,м. Київ,01011

до відповідача: Фізична особа ОСОБА_1 АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі 139 814 грн 70 к.

за участю:

від позивача: Сапига М.М. -довіреність № 608/21-Н від 26.07.2021,

від відповідача: представник не з`явився

встановив

до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Акціонерне товариство "Райффайзен Банк " із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за додатковим договором №1 до договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/0021/59945 від 27.02.2012 року (Кредитний договір) у сумі 139814,70грн.

21.07.2021 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначити на 05.10.21.

Відповідач у судове засідання не з`явився, конституційним правом на захист своїх прав не скористався, причин неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату час, та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень.

Присутній в судовому засіданні 05.10.2021 року представник позивача зазначив, що ним були подані всі необхідні докази для розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, а також беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 05.10.2021 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача суд встановив наступне.

27 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого с Акціонерне товариством «Райффайзен Банк» (надалі «Позивач», «Банк», Кредитор») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі «Відповідач», «Боржник», «Позичальник») було укладено Додатковий договір (на встановлення кредитної лінії) №1 до договору про відкриття та ведення

поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/0021/59945 від 27.02.2012 року (надалі «Кредитний договір»).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.07.2020 року внесено запис про припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦКУ фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна, (ч. 2 ст. 52 ЦКУ).

Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦКУ цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

У п. 70 постанови Верховного Суду України від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17 зроблено висновок, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 04.12.2013 р. у справі №6-125цс13 підтверджений в п. 39 постанови Верховного Суду України від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17.

Відповідно до умов Кредитного договору:

- Кредитор встановлює Позичальнику кредитну лінію (надалі кредит) до Карткового рахунку №260585425 ) МФ0336462 відкритому відповідно до Договору банківського рахунку у розмірі 100 000,00 (сто тисяч гривень 00 копійок). Строк дії Кредиту (далі - Строк дії Кредиту) - 24 місяці, що починається з наступного робочого дня, що слідує за датою підписання Заяви продовжується відповідно до умов укладеного Кредитного договору (пункти 1.1., 1.2., 1.3,);

- кредит надається з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності позичальника (пункт 1.4.);

- проценти за користування кредитом- фіксована процентна ставки в розмірі 30,0% річних (пункт 2.1.);

- проценти за користування недозволеним овердрафтом - фіксована процентна ставки в розмірі 49% річних (пункт 1.5.);

У відповідності до п. 5.1. Договору Позичальник взяв на себе зобов`язання здійснити погашення Кредиту, сплатити проценти, комісії штрафи та інші платежі.

Пунктом 10.1.2 Кредитного договору «Засвідчення та гарантії Позичальника» Позичальник підтвердив наявність фінансової спроможності виконувати Кредитний договір.

Пунктами 10.1.7 Кредитного договору Позичальник підтвердив ознайомлення зі всіма умовами Договору і засвідчив що вони відповідають його інтересам.

Відповідно до п. 11.2 Кредитного договору за прострочення виконання зобов`язань Позичальником нараховується штраф у розмірі 100 гривень за кожен випадок такого порушення.

Банк виконав свої зобов`язання, встановивши для Позичальника кредитний ліміт, яким останній скористувався, однак припустився невиконання своїх зобов`язань, про що свідчать банківська виписка та розрахунок заборгованості.

Відповідно до висновку ВГС України, наведеному в Постанові від 06.04.2017 року у справі № 905/2009/15, банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту.

Всупереч вимогам Кредитного договору Позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 10.03.2021 року заборгованість останньої перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором становить 139814, 70 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 70 коп.):

заборгованості за дозволеним овердрафтом - 96 251 грн. 15 коп; заборгованості за відсотками - 42 363 грн. 55 коп.; заборгованість по штрафу - 1200 грн.

На підтвердження вищевикладених обставин додатком до позовної заяви є обґрунтований розрахунок суми заборгованості.

Окрім того, за змістом ст. 526 та ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги Банку та взяті позичальником зобов`язання за Кредитним договором в добровільному порядку не виконані, а також у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, Кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

У відповідності до чинного законодавства України та умов і приписів Кредитного договору АТ «Райффайзен Банк» вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення вимоги від 22.03.2021 року за №114-43/3-149685 про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором Позичальнику, надавши можливість протягом 30 календарних днів добровільно врегулювати заборгованість за Кредитним договором.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( пункт 1 ст. 612 ЦК України).

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.86 ГПК України).

Матеріалами справи, підтверджується, що відповідач користувався грошовими коштами в межах кредитної лінії та не здійснював погашення кредиту шляхом внесення коштів на рахунок.

Суд встановив факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 139814,70грн. заборгованості обґрунтовані та належать до задоволення.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 96251,15грн. - заборгованості за дозволеним овердрафтом та 42663,55грн. - заборгованості за відсотками., та 1200грн. заборгованість по штрафу.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12740 від 06.07.2021 року.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп. - суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. 8, 124, 129 Конституції України, статтями 2,129, 233, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 139814,70 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» кредитну заборгованість, за Додатковим договором (на встановлення кредитної лінії) №1 до договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/0021/59945 від 27.02.2012 року у сумі 139 814, 70 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 70 коп.), яка складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом - 96 251 грн. 15 коп.; заборгованості за відсотками - 42 363 грн. 55 коп.; заборгованість по штрафу - 1200 грн. та 2270 грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.10.2021

Суддя Шкіндер П.А.