РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2021Справа № 910/14102/21

За позовом Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення»

до Фізичної особи-підприємця Ляшенка Романа Олександровича

про стягнення 25 516,20 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна установа «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» (далі - позивач, Управління «Укрспортзабезпечення») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ляшенка Романа Олександровича (далі - відповідач, ФОП Ляшенко Р.О.) про стягнення 5 736,20 грн пені та 19 780,00 грн штрафу за порушення строку поставки за Договором про закупівлю товарів № 49/1309 від 14.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 позовну заяву Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14102/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/14102/21.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень (відповідне оголошення розміщене на сторінці Господарського суду міста Києва суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/), ухвала Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 про відкриття провадження у справі № 910/14102/21 була надіслана на електронні адреси позивача та відповідача, вказані позивачем у позовній заяві, а саме: та .

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

В матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів, в яких зазначено, що ухвала про відкриття провадження у справі № 910/14102/21 від 02.09.2021 доставлена позивачу та відповідачу 02.09.2021. Оскільки представники позивача та відповідача не повідомляли суд про зміну адрес електронної пошти (ч. 8 ст. 120 ГПК України), тому останні вважаються належним чином повідомленими, а вказана ухвала врученою сторонам в порядку ст. 120, 242 ГПК України.

06.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд частково відмовити позивачу в задоволенні позову. Зі змісту наведеного відзиву вбачається, що відповідач визнав невиконання умов Договору про закупівлю товарів № 49/1309 від 14.06.2021 та зобов`язався сплатити штраф у розмірі 20% від суми товарів згідно п. 5.3 Договору за несвоєчасну поставку товарів. Однак, відповідач зазначив, що вважає вимогу позивача про стягнення пені у розмірі 5 736,20 грн необгрунтованою, оскільки можливість нарахування пені не передбачена умовами укладеного між сторонами Договору. Відповідач також повідомив, що готовий сплатити штраф в повному обсязі в сумі 19 780,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат в розмірі 2 270,00 грн відповідач вказав, що вважає їх необгрунтованими, оскільки він не отримував від позивача претензії і не був проінформований про її надсилання.

09.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 02.09.2021 у справі № 910/14102/21, відповідно до якої позивачем подано для долучення до матеріалів справи, зокрема, докази направлення відповідачу 13.07.2021 претензії щодо невиконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

14.06.2021 між Державною установою «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» (покупець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Ляшенком Романом Олександровичем (постачальник, відповідач) був укладений Договір № 49/1309 про закупівлю товарів (далі - Договір або Договір № 49/1309 від 14.06.2021).

У порядку та на умовах, визначених цим Договором, на підставі наказу Мінмолодьспорту від 22.04.2021 № 1309 «Про придбання спортивного обладнання та інвентарю довгострокового використання, спортивного одягу, взуття та аксесуарів спеціального призначення, малоцінних предметів та інвентарю, матеріалів спортивного призначення, спортивного інвентарю індивідуального користування для забезпечення підготовки та участі національних збірних команд України в міжнародних змаганнях» постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю черевики борцівські, код ДК 021:2015:18820000-3 Спортивне взуття (далі - товар), а замовник - прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору). Найменування, одиниці виміру, кількість, ціна за одиницю, вартість, технічні характеристики/параметри, показники якості товару, що закуповується та поставляється за цим Договором, зазначаються у Специфікації товару (Додаток 1 до Договору) (п. 1.2 Договору).

Ціна цього Договору становить 98 900,00 грн без ПДВ (п. 2.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони поголи строк поставки товару до 30.06.2021 року. Місце поставки товару покупцеві: 01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 30-б (п. 3.2 Договору).

Згідно п. 10.1 цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 27.12.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Враховуючи положення п. 3.1 Договору, судом встановлено, що відповідач був зобов`язаний поставити позивачу визначений Договором товар у строк до 30.06.2021 року.

Відповідач товар не поставив, чим порушив взяті на себе за Договором № 49/1309 від 14.06.2021 зобов`язання щодо повної та своєчасної поставки товару.

У зв`язку з порушенням строків поставки, позивачем нараховані відповідачу на підставі п. 5.3 Договору та положень ч. 2 ст. 231 ГК України штрафні санкції в загальному розмірі 25 516,20 грн, а саме: пеня на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України в розмірі 5 736,20 грн (0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення) та штраф згідно п. 5.3 договору в розмірі 19 780,00 грн (20% від вартості непоставленого товару).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом вище, між сторонами укладений Договір № 49/1309 від 14.06.2021, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити позивачу поставку товару на загальну суму 98 900,00 грн в строк до 30.06.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Відповідно до п. 5.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання умов цього Договору винна сторона несе відповідальність у порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України.

В пункті 5.3 Договору сторони погодили, що, якщо постачальник не поставив товар у строк, визначений пунктом 3.1 цього Договору, він на вимогу покупця сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Частиною 2 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи вищевстановлене, суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно необгрутованості вимог позивача про стягнення пені, нарахованої на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України.

На підставі ч. 2 ст. 231 ГК України позивач нарахував пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за період з 01.07.2021 по 27.08.2021 у розмірі 5 736,20 грн та 20% штрафу у розмірі 19 780,00 грн відповідно до положень Договору.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» розрахунок пені, наведений позивачем у позовній заяві, суд встановив, що такий розрахунок є арифметично вірним та обгрунтованим.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 736,20 грн пені підлягають в повному обсязі.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу, судом встановлено, що заявлена до стягнення сума штрафу обчислена позивачем арифметично вірно, обґрунтовано та відповідно до приписів чинного законодавства, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 19 780,00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ляшенка Романа Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» (Україна, 01001, місто Київ, вулиця Еспланадна, будинок 30-Б; ідентифікаційний код 03767831) 5 736,20 грн (п`ять тисяч сімсот тридцять шість гривень 20 коп.) пені, 19 780,00 (дев`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят гривень 00 коп.) штрафу та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 01.11.2021.

Суддя Гумега О.В.