ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2021 р. м. Київ Справа№ 911/159/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.10.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича

на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 (повний текст підписано 25.06.2021)

у справі №911/159/21 (суддя Христенко О.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича

до Рокитнянської селищної ради Київської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

1. Фермерського господарства «Партнер Агро»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Уні Корн»

про визнання протиправними дії, визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Смиченко Володимир Федорович (далі по тексту - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними дії Ольшаницької сільської ради щодо односторонньої відмови від Договору №1 зберігання майна (з правом користування) від 01.03.2018; визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №657-УІІ від 11.09.2020 про передачу майна на зберігання в частині передачі майна на зберігання ФГ «Партнер Агро» з переліку об`єктів комунальної власності (зерносклад, вагова, зерносклад, слюсарня), які знаходяться на земельній ділянці площею 1,4355 га з кадастровим номером :05:011:0027 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вулиці Горянська, 22 В; визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №658-35-УІІ від 11.09.2020 про передачу майна на зберігання в частині передачі майна на зберігання ТОВ «УНІ КОРН» з переліку об`єктів комунальної власності (адмінбудівля, склад, склад), які знаходяться на земельній ділянці площею 0,6592 га з кадастровим номером :08:091:0050 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вул. Миронівська, 43.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2018 між позивачем та відповідачем укладено Договір №1 зберігання майна (з правом користування), за яким позивачу було передано на зберігання рухоме та нерухоме майно (цілісний майновий комплекс) бувшого радгоспу «Комінтерн», строком на 10 років. 11.09.2020відповідач передав вищевказане майно іншим особам та повідомив позивача про припинення договору у зв`язку із передачею майна на зберігання третім особам. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, зважаючи на норми законодавства України у сфері правовідносин щодо зберігання комунального майна та такими, що порушують права позивача на переважне право користування майном бувшого кооперативу «Комінтерн» у господарській діяльності. Крім того, відповідач в порушення приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не оприлюднив інформацію про рішення сесії сьомого скликання від 11.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.03.2021 залучено до участі у справі Фермерське господарство «Партнер Агро» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Уні Корн» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича до Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області про визнання протиправними дії, визнання незаконними та скасування рішень, відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що права позивача не порушенні, оскільки зберігач зобов`язаний за першою вимогою поклажодавця повернути майно. При цьому умови Договору зберігання від 01.03.2018 щодо переважного права позивача (зберігача) на поновлення договору, оренду або викуп є нікчемними в силу закону, оскільки стосуються орендних відносин та не могли бути викладені у договорі зберігання.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Фізична особа - підприємець Смиченко Володимир Федорович (далі по тексту - апелянт) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправними дії Ольшаницької сільської ради щодо односторонньої відмови від Договору №1 зберігання майна (з правом користування) від 01.03.2018; визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №657-УІІ від 11.09.2020 про передачу майна на зберігання в частині передачі майна на зберігання ФГ «Партнер Агро» з переліку об`єктів комунальної власності (зерносклад, вагова, зерносклад, слюсарня), які знаходяться на земельній ділянці площею 1,4355 га з кадастровим номером :05:011:0027 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вулиці Горянська, 22 В; визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №658-35-УІІ від 11.09.2020 про передачу майна на зберігання в частині передачі майна на зберігання ТОВ «УНІ КОРН» з переліку об`єктів комунальної власності (адмінбудівля, склад, склад), які знаходяться на земельній ділянці площею 0,6592 га з кадастровим номером :08:091:0050 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вул. Миронівська, 43.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у чинній редакції. Умовами Договору зберігання від 01.03.2018 не передбачено право сторони на одностороннє дострокове розірвання договору, строк зберігання майна становить 10 років, а згідно п. 5.2 ч. 5 Договору передбачено переважне право зберігача на поновлення Договору на новий строк, згідно п. 2.2.6 ч. 2 Договору сторони передбачили, що після належного оформлення права власності на майно на ім`я поклажодавця (відповідача), зберігач (позивач) має переважне право на оренду вказаного майна або викуп майна, сплативши його залишкову вартість.

На переконання апелянта Договір від 01.03.2018 є чинним, а тому передача майна іншим особам є протиправною.

Крім того, згідно п. 2.2.5 ч. 2 Договору від 01.03.2018 зберігач (позивач) має право підтримувати в належному стані та ремонтувати майно, передане на зберігання та на відшкодування затрат на його утримання (відновлення). Так, позивачем був здійснений ремонт, забезпечено електропостачання об`єкта оренди, про що свідчить укладення Договору постачання електроенергії з ПрАТ «Київобленерго» №403 від 12.10.2018, оскільки позивач розраховував користування майном протягом 10 років, з подальшим викупом.

Як зазначає апелянт, Ольшаницька сільська рада не оприлюднила своє рішення, які були прийняті на сесії від 11.09.2020, що суперечить положенням ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/159/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Смиченко Володимира Федоровича на рішення Господарського суду Київської області матеріали справи №911/159/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 залишено без руху апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, заяви, клопотання до 24.09.2021 та попереджено учасників справи про те, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Заяви, клопотання, пояснення і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ГПК України. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.10.2021 об 11 год. 30 хв.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що не є перешкодою для апеляційного перегляду судового рішення.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК) учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Від третьої особи - Фермерського господарства «Партнер Агро» надійшли письмові пояснення по суті справи, в яких останній просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 залишити без змін, посилаючись на те, що 23.10.2020 на виконання рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №657-35-VІІ «Про передачу майна на зберігання з переліку об`єктів комунальної власності» було укладено Договір зберігання між Ольшаницькою сільською радою (поклажодавцем) та Фермерським господарством «Партнер Агро» (зберігач) про передачу на зберігання майна з об`єктів комунальної власності (зерносклад, вагова, зерносклад, слюсарня), які знаходяться на земельній ділянці площею 1,4355 га з кадастровим номером 0:05:011:0027 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вул. Горянська, 22 В, який відповідає приписам ст.ст. 6, 11, 12, 627 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК) та ст. 180 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 залучено до участі у справі Рокитнянську селищну раду Київської області як правонаступника Ольшаницької селищної ради Рокитнянського району Київської області в якості відповідача. Відкладено розгляд справи №911/159/21 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Смиченка Володимира Федоровича на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 на 19.10.2021 на 12 год. 00 хв.

Треті особи своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про доставку на повідомленнях про вручення поштового відправлення №870, №889.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 19.10.2021 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної інстанції, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.10.2021 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Господарського суду Київської області від 03.06.2009 у справі № 77/14б-06/3-08 Сільськогосподарське акціонерне товариство «Ольшаниця» було визнано банкрутом і відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

Під час розгляду справи № 77/14б-06/3-08 було встановлено, що на комітеті кредиторів банкрута від 02.04.2013 прийнято рішення щодо звернення до Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області з пропозицією прийняти у комунальну власність майно САТ «Ольшаниця» відповідно до залишкової вартості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.09.2013 у справі №77/14б-06/3-08 ухвалено рішення комітету кредиторів САТ «Ольшаниця» від 02.04.2013щодо передачі з балансу банкрута у комунальну власність територіальної громади с. Ольшаниця, відповідно до залишкової вартості майно, визначене в ухвалі (в тому числі й нерухоме майно).

Рішенням Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області від 01.03.2018 № 25-18-VІІ «Про розгляд звернення депутата Ольшаницької сільської ради Танцюри А.Д.» щодо необхідності збереження та утримання майна бувшого колгоспу «Комінтерн» (правонаступником якого є САТ «Ольшаниця»), розташованого на території Ольшаницької міської ради було вирішено укласти Договір зберігання майна цілісного майнового комплексу бувшого колгоспу «Комінтерн» між Ольшаницькою сільською радою та фізичною особою-підприємцем Смиченком Володимиром Федоровичем, надавши зберігачу право використання зазначеного вище майна для здійснення підприємницької діяльності в порядку компенсації затрат по збереженню та утриманню майна в належному стані. (т.1, а.с. 24).

01.03.2018 між Ольшаницькою сільською радою Рокитнянського району (Поклажодавець) та Фізичною особою-підприємцем Смиченко Володимиром Федоровичем (Зберігач) був укладений Договір № 1 зберігання майна (з правом користування) (далі по тексту - Договір), за умовами п. 1.1 якого Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на зберігання рухоме та нерухоме майно (цілісний майновий комплекс) бувшого колгоспу «Комінтерн», розташованого на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області у межах відповідно до викопіювання земельної ділянки, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Рокитнянському районі Київської області № 2/04-38/2881 від 14.11.2014, на умовах, визначених цим договором. (т.1, а.с. 13-15).

Згідно п. 1.2 Договору Поклажодавець передає майно зберігачу згідно до Акту прийому-передачі майна, яке знаходиться на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області, підписаного уповноваженими представниками сторін.

Строк зберігання - 10 років (п. 1.4 Договору).

Порядок розрахунків - договір є безоплатним (п. 1.5 Договору).

Зберігач має право підтримувати в належному стані та ремонтувати майно, передане на зберігання та на відшкодування затрат на його утримання (відновлення). (п. 2.2.5 Договору).

Згідно з п. 2.2.4 Договору Зберігач має право користуватись майном, переданим на зберігання для здійснення підприємницької діяльності.

Після належного оформлення права власності на майно на ім`я Поклажодавця, Зберігач має переважне право на оренду вказаного майна або викуп майна, сплативши його залишкову вартість власнику (п. 2.2.6 Договору).

Одержання майна на відповідальне зберігання та повернення майна на вимогу Поклажодавця проводиться уповноваженими особами сторін даного договору (п. 4.1 Договору).

Пунктом 5.1 Договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом 10 років.

Рішенням Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області № 657-35-УІІ від 11.09.2020 «Про передачу майна на зберігання з переліку об`єктів комунальної власності» було передано на зберігання ФГ «Партнер Агро» майно з переліку об`єктів комунальної власності (зерносклад, вагова, зерносклад, слюсарня), які знаходяться на земельній ділянці площею 1,4355 га з кадастровим номером :05:011:0027 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вул. Горянська, 22-В, до моменту передачі в оренду. (т.1, а.с. 26).

Рішенням Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №658-35-УІІ від 11.09.2020 «Про передачу майна на зберігання з переліку об`єктів комунальної власності» було передано на зберігання ТОВ «Уні-Корн» (адмінбудівля, склад, склад), які знаходяться на земельній ділянці площею 0,6592га з кадастровим номером :08:091:0050 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вул. Миронівська, 43. (т.1, а.с. 25).

У 2020 шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за Ольшаницькою сільською радою було зареєстровано право комунальної власності на нерухоме майно колишнього колгоспу «Комінтерн» (САТ «Ольшаниця»).

21.10.2020 Ольшаницька сільська рада Рокитнянського району звернулась до ФОП Смиченко В.Ф. із листом № 368, яким сільська рада повідомила позивача про припинення відносин із зберігання майна. (т.1, а.с. 43).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 936 ЦК за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Згідно ст. 937 ЦК договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватися свідченням свідків.

Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Частиною 1 ст. 942 ЦК передбачено, що зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Зберігач зобов`язаний виконувати свої обов`язки за договором зберігання особисто (ч. 1 ст. 943 ЦК). Зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі (ст. 944 ЦК).

Відповідно до ст.ст. 949 та 953 ЦК зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції).

Верховною Радою України 03.10.2019 було прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ, у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм).

Пунктом 5 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» було визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Враховуючи опублікування тексту Закону в офіційному виданні «Голос України» 26.12.2019, Закон від 03.10.2019 №157-ІХ набрав чинності 27.12.2019 та введений в дію з 01.02.2020, а тому з цієї дати підлягають застосуванню його приписи (за виключенням норм зазначених в розділі «Прикінцеві та перехідні положення»).

Згідно п. 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №157-ІХ договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Таким чином, законодавець передбачив, що після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди, укладені на підставі Закону від 10.04.1992 №2269-XII продовжуються в порядку, визначеному Законом від 03.10.2019 №157-ІХ, про що зазначено і у постанові Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №914/785/20.

Враховуючи те, що відповідач набув право комунальної власності на майно, за твердженнями позивача, у нього виникло переважне право на оренду спірного майна або викуп майна, що визначено умовами п. 2.2.6 Договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України).

Договір не містить положень про передачу відповідачем позивачу майна у користування за плату на певний строк, навпаки пунктом 1.5 Договору сторони погодили, що він є безоплатним, вказане не відповідає правовій природі Договору оренди, який укладається на платній основі.

Предметом Договору є зберігання позивачем рухомого та нерухомого майна (цілісного майнового комплексу) з правом користування зі строком зберігання - 10 років (п. 1.4 Договору), та діє протягом 10 (десяти) років з моменту його підписання уповноваженими представниками (п. 5.1 Договору).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, яка діяла на момент укладення Договору зберігання між позивачем та відповідачем) істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Статтями 10, 11 Закону передбачено, що оцінка майна є однією з істотних умов договору і вона передує укладенню договору оренди. Оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою оцінки об`єктів оренди, затвердженою постановою КМУ.

Статтею 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Враховуючи не відповідність умов Договору істотним умовам договору оренди визначеним ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», помилковим є твердження позивача про розповсюдження на Договір приписів Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно ч.2 ст.628 ЦК сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір №1 зберігання майна (з правом користування) від 01.03.2018 є змішаним договором в силу ст.628 ЦК, оскільки містить елементи договорів зберігання та найму будівлі або іншої капітальної споруди, так як Зберігач згідно п. 2.2.4 Договору має право користуватись майном, переданим на зберігання для здійснення підприємницької діяльності, а тому до Договору застосовуються у відповідних частинах положення ЦК, що регулюють правовідносини,які виникають з договору зберігання та з договору найму будівлі або іншої капітальної споруди.

Статтею 793 ЦК, в редакції, яка діяла на момент укладення Договору, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 209 ЦК, в редакції, яка діяла на момент укладення Договору, визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Матеріали справи не містять доказів нотаріального посвідчення Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Враховуючи, що Договір укладено сторонами на 10 років згідно п. 5.1, то з урахуванням приписів ст. 793 ЦК, такий змішаний договір з умовами користування нерухомим майном на строк 10 років підлягав нотаріальному посвідченню, а тому в частині умов користування нерухомим майном строком 10 років цей договір є нікчемним, оскільки нотаріально не посвідчений.

Відповідно до ст. 953 ЦК зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

У п. 4.1 Договору зберігання передбачено, що одержання майна на відповідальне зберігання та повернення майна на вимогу поклажодавця проводиться уповноваженими особами сторін даного Договору.

Листом вих. № 368 від 21.10.2020, отримання якого не заперечується позивачем, відповідач повідомив про припинення зберігання позивачем майна за Договором зберігання № 1 від 01.03.2018.

Таким чином, за приписами законодавства про Договір зберігання, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився, що спростовує доводи апелянта про порушення його прав, оскільки право поклажодавця на повернення майно визначено Законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вимога відповідача про повернення майна, переданого на зберігання позивачу, не може свідчити про порушення прав останнього.

Відповідно до ст. 944 ЦК зберігач не має право без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Згідно п. 2.2.1 Договору зберігач зобов`язався прийняти на зберігання визначене в п. 1.1 даного Договору майно, таким чином твердження позивача про порушення його права на користуванням майном протягом 10 років є безпідставним.

Щодо здійсненого ремонту та поліпшень приміщення, підключення електропостачання та інше, то зазначене не може бути предметом розгляду у даному провадженні, за даним предметом спору про визнання протиправними дії Ольшаницької сільської ради щодо односторонньої відмови від Договору №1 зберігання майна (з правом користування) від 01.03.2018; визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №657-УІІ від 11.09.2020 про передач майна на зберігання в частині передачі майна на зберігання ФГ «Партнер Агро» з переліку об`єктів комунальної власності (зерносклад, вагова, зерносклад, слюсарня), які знаходяться на земельній ділянці площею 1,4355 га з кадастровим номером :05:011:0027 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вулиці Горянська, 22 В; визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №658-35-УІІ від 11.09.2020 про передачу майна на зберігання в частині передачі майна на зберігання ТОВ «УНІ КОРН» з переліку об`єктів комунальної власності (адмінбудівля, склад, склад), які знаходяться на земельній ділянці площею 0,6592 га з кадастровим номером :08:091:0050 на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області по вул. Миронівська, 43, оскільки умовами Договору сторони погодили, що Зберігач має право підтримувати в належному стані та ремонтувати майно, передане на зберігання та на відшкодування затрат на його утримання (відновлення) (п. 2.2.5 Договору).

Відповідно до статті 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

У 2020 шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за Ольшаницькою сільською радою було зареєстровано право комунальної власності на нерухоме майно колишнього колгоспу «Комінтерн» (САТ «Ольшаниця»).

Таким чином, станом на момент укладення Договору відповідач не був власником майна та не мав права передавати таке майно у найм (користування), оскільки за приписами ч. 1 ст. 761 ЦК право передання майна в найм (користування) належить лише власникові такого майна.

Щодо доводів апелянта про те, що рішення прийняті на сесії 11.08.2020 не були оприлюднені, що є підставою для визнання їх недійсними та скасуванню, то зазначене судом апеляційної інстанції до уваги не може бути прийняте, оскільки згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. При цьому тягар доказування заявлених позовних вимог Законом покладено на позивача, позивач в порушення приписів ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК не навів та не довів суду невідповідності спірних рішень Конституції або законам України.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Смиченка Володимира Федоровича на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2021 у справі №911/159/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за апеляційний перегляд покласти на Фізичну особу-підприємця Смиченка Володимира Федоровича.

4. Матеріали справи № 911/159/21 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.10.2021 у зв`язку із перебуванням суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П. 27.10.2021 та 28.10.2021 у відпустці.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова