ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

18 жовтня 2021 року Справа № 926/3088/21

За позовом Чернівецької міської ради

до Приватного підприємства "Західспецмонтаж-1"

про виконання зобов`язання за договором оренди землі та стягнення коштів в сумі 43942,80 грн

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Дроздек А.Я.

Представники:

від позивача - Ігнат М.І.

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Чернівецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Приватного підприємства "Західспецмонтаж-1" про виконання зобов`язання за договором оренди землі № 11416 від 08 жовтня 2020 року стягнення заборгованості за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в розмірі 39839,35 грн та пені в розмірі 4103,45 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2021 року позовну заяву передано судді Тинок О.С.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 28 липня 2021 року, якою встановлено, що дану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження, яке призначив на 16 серпня 2021 року.

13 серпня 2021 року позивач надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою їх представника, на підтвердження чого надано відповідні докази.

В судове засідання 16 серпня 2021 року відповідач явку свого представника не забезпечив, причини неявки не відомі, відзив на позов не подано.

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року відкладено підготовче засідання на 15 вересня 2021 року. Повідомлено відповідача у справі про дату, час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області. Копію ухвали надіслано кінцевому бенефіціарному власнику Приватного підприємства "Західспецмонтаж-1" ОСОБА_1 за адресою (згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб): 58004, м. Чернівці, 4-й провулок Ходорівський, будинок 1А .

15 вересня 2021 року відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не відомі. При цьому поштова кореспонденція направлена відповідачу за адресою: м. Чернівці, пров. Складський, 4 , повернулась з відміткою Укрпошти "Адресат відсутній за вказаною адресою". Поштова кореспонденція направлена кінцевому бенефіціарному власнику Приватного підприємства "Західспецмонтаж-1" ОСОБА_1 за адресою (згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб): 58004, м. Чернівці, 4-й провулок Ходорівський, будинок 1А ) вручена особисто.

Ухвалою від 15 вересня 2021 року закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 27 вересня 2021 року. Повідомлено відповідача у справі про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області. Попереджено відповідача, що неявка його представника у судове засідання не буде перешкоджати розгляду справи за відсутності такого учасника справи.

27 вересня 2021 року представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі, у підтвердження чого надав відповідні докази.

Представник відповідача у судовому засіданні 27 вересня 2021 року також просив суд відкласти судове засідання для надання можливості врегулювання спору.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року розгляд справи по суті відкладено на 18 жовтня 2021 року. Попереджено сторони, що неявка їх представників у судове засідання не буде перешкоджати розгляду справи за відсутності таких учасників справи.

У судовому засідання 18 жовтня 2021 року представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на викладене у позові. Також повідомив, що відповідач не звертався до позивача задля врегулювання спору.

18 жовтня 2021 року відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча 27 вересня 2021 року був особисто повідомлений про дату, час та місце судового засідання про що свідчить його особистий підпис у розписці суду.

Також суд зазначає, що в ході судового засідання 27 вересня 2021 року представник відповідача Рибак О.В. не заперечував проти позовних вимог.

Отже, судом здійснено всі дії щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,2535 га, кадастровий номер :08:004:0085, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, пров. Складський, 4 , остання перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради.

08 жовтня 2020 року між Чернівецькою міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємством «Західспецмонтаж - 1» (Орендар) укладено договір оренди землі №11416, за умовами якого Орендодавець на підставі рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 16 липня 2020 №2261 надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,2535 га, кадастровий номер :08:004:0085 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, пров. Складський, 4, (п. договору 1.1, 2.1, 2.2).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5786188,00 грн (пункт 2.3), річна орендна плата становить 173585,64 грн (п. договору 4.1).

Фактична передача вказаної земельної ділянки в оренду підтверджується актом прийому-передачі від 08 жовтня 2020 року.

Строк дії договору оренди землі від 08 жовтня 2020 № 11416 становить п`ять років і діє до 08 жовтня 2025 року включно (п. договору 3.1).

Згідно із пунктом 11.1 договору оренди землі № 11416 орендар сплачує кошти за фактичне користування земельною ділянкоюв в еквіваленті орендної плати, розрахований згідно з додатком № 2 до цього Договору, в сумі 39839,35 грн на розрахунковий рахунок: Чернівецьке УК /м. Чернівці/ (цільовий фонд соціально-економічного розвитку міста), , р/р № UA0024002, Казначейство України (ЕАП), код платежу 50110000 до 31 березня 2021 (у разі дострокового розірвання договору оренди землі до дати його розірвання).

У разі несвоєчасної сплати одноразового внеску (коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати) в термін, визначений цим договором, нараховується пеня в розмірі 0,1 % (відсотка) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. договору 12.4).

Пунктом 13.4.2 договору оренду землі визначено, що невід`ємною частиною цього договору (додаток № 2) є розрахунок суми коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати.

Відповідно до додатку № 2 до договору оренду землі № 11416 загальна сума коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати по земельній ділянці площею 0,2532 га по пров. Складському, 4 м. Чернівці за період з 16 липня 2020 року по 07 жовтня 2020 року складає 39839,35 грн.

Доказів визнання недійсним договору оренду землі № 11416 від 08 жовтня 2020 року суду не надано.

Однак, відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань не виконав умови Договору оренди землі №11416 від 08 жовтня 2020 в частині сплати коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати.

12 квітня 2021 року відповідачу надіслано претензію щодо термінової сплати заборгованості вих. № 04/01/08/3-07/1535, яка станом на 09 квітня 2021 року становила 40197,90 грн, з яких 39839,35 грн плата за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати (п. 11.1 договору) та 358,55 грн пеня за період з 01 квітня 2021 року по 09 квітня 2021 року (п.12.3 Договору).

Однак вимоги викладенні в претензії № 04/01/08/3-07/1535 від 12 квітня 2021 року відповідачем не виконано та залишено без реагування.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (стаття 762 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Дослідивши наявні у справі докази, зокрема, Договір оренди землі, розрахунок суми коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати за період з 16 липня 2020 року по 07 жовтня 2020 року (додаток № 2 до договору), беручи до уваги відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій щодо сплати вказаної заборгованості, стягнення якої є предметом спору у даній справі, суд встановив, що заборгованість відповідача за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної, яка підлягала сплаті до 31 березня 2021 року складає 39839,35 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 ЗУ "Про оренду землі").

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. ст. 11, 627 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст.6,13,14,16 Закону України "Про оренду землі"орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Судом встановлено, що підставою укладення договору оренди землі є рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 16 липня 2020 № 2261, яким відповідачу надано в оренду терміном на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі земельну ділянку за адресою пров. Складський, 4 в м. Чернівці , площею 0,2535 га (кадастровий номер :08:004:0085).

Вказане рішення Чернівецької міської ради не скасоване та не визнане незаконним у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2020 року між сторонами укладено договір оренди землі № 11416, який відповідає вимогам статті 15 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Сторони договору мають право на свій власний розсуд обирати форму договору.

Підписавши договір оренди землі, сторони погодили та прийняли його умови до виконання.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Оскільки відповідач не виконав у встановлений договором оренди землі строк обов`язок щодо сплати коштів за фактичне користування земельною ділянкою, тому позов в частині стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в розмірі 39839,35 грн слід задовольнити.

Крім того, статтею 611 Цивільного кодексу України унормовано, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, а згідно статті 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно пункту 12.4 Договору, у разі несвоєчасної сплати одноразового внеску (плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати) в термін, визначений договором, нараховується пеня в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з розрахунком позивач нарахував відповідачеві пеню у сумі 4103,45 грн за період з 01 квітня 2021 року по 12 липня 2021 року. Так сума коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, згідно пункту 11.1 Договору 39839,35 грн, кінцевий термін сплати вказаної суми 31 березня 2021 року.

Суд здійснив перевірку нарахованої позивачем пені за період з 01 квітня 2021 року по 12 липня 2021 року та встановив, що визначена позивачем сума, не перевищує суму, обчислену за цей же період судом.

Оскільки відповідач не надав суду доказів які б свідчили про погашення ним перед позивачем заборгованості за договором оренди землі № 11416 від 08 жовтня 2020 року, а зобов`язання взяті відповідачем повинні виконуватись належним чином (ст.ст. 526,530 ЦК України), тому заявлена позивачем сума підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 13, 73-74, 76, 86, 123, 129, 220, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, площа Центральна,1, код 36068147) до Приватного підприємства "Західспецмонтаж-1" (58000, м. Чернівці, провулок Складський, 4, код 21411018) про виконання зобов`язання за договором оренди землі та стягнення коштів в сумі 43942,80 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Західспецмонтаж-1" (58000, м. Чернівці, провулок Складський, 4, код 21411018) на користь Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 1, код 37978173) заборгованість у сумі 39839,35 грн, пеню у сумі 4103,45 грн та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

У судовому засіданні 18 жовтня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 233 ГПК України, повне рішення складено та підписано 25 жовтня 2021 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя О.С. Тинок