ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/595/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородліфтсервіс, м. Ужгород, вул.8 Березня, 18 А

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 30, м. Ужгород

про стягнення 70411,26 грн;

секретар судового засідання Корольчук М.

сторони не викликалися

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Товариство з обмеженою відповідальністю Ужгородліфтсервіс заявив позов до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 30 про стягнення 70411,26 грн. боргу, посилаючись на ст. ст. 41,42,45,46,56-61,113,119,162,165 ГПК України.

Ухвалою суду від 02.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2021 року була надіслана судом 04.08.2021 на юридичну адресу відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 30, яка вказана і позивачем у позовній заяві, а саме: вул. Можайського, буд. 30, м. Ужгород, 88000 рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень.

Поряд із цим, 08.09.2021 ухвала суду від 02.08.2021 була повернута підприємством зв`язку на адресу суду із відміткою працівника поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" за № 755-IV від 15.05.2003, з наступними змінами, (надалі Закон № 755-IV), єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" за № 755-IV від 15.05.2003, з наступними змінами, (надалі Закон № 755-IV), єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ч. 1 ст. 7 Закону № 755-IV).

П. 10 ч. 1 ст. 9 Закону № 755-IV визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).

Відповідно до п. п. 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи усе наведене вище, зважаючи на те, що усі процесуальні документи у даній справі були направлені судом на адресу відповідача, відомості про яку значаться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, а відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконував обов`язки за Договором на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів №29/2019 від 01.04.2019 в частині оплати вартості робіт, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за період з травня по грудень 2020 року включно в розмірі 70411,26 грн.

Заперечення (відзив) відповідача

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

01 квітня 2019 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Ужгородліфтсервіс», як Підрядником, та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Можайського 30», як Замовником, укладено договір №29/2019 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів (надалі Договір) за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах Замовника відповідно до Додатку №1, який є невід`ємною частиною Договору (Розділ 1 Договору).

Пунктом 2.1. Договору сторони визначили розмір щомісячної оплати робіт за Договором в розмірі 9688,42 грн.

Порядок розрахунків між сторонами врегульовано в розділі 5 Договору. Зокрема, відповідно до п. 5.1. Договору у кінці поточного місяця (не пізніше 25 числа) Підрядник дає Замовнику акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості.

Згідно з п.п. 7.1., 7.2. Договору, він діє з 01.04.2019 по 31.12.2019 року. Якщо за два місяці до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, то Договір вважається продовженим ще на річний строк.

Відповідно до п. 7.4. Договору, зміна договірних умов допускається за взаємною згодою сторін у письмовій формі.

Листом від 01.06.2020 року відповідач інформував позивача про намір розірвати з 01.08.2020 року дію Договору №29/2019 відповідно до п. 7 даного Договору, на що отримав відмову від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ужгородліфтсервіс» (лист №8 від 05.10.2020 року) з підставі відсутності визначених законом та договором підстав для його дострокового розірвання.

Таким чином, судом встановлено, що укладений сторонами Договір був продовжений на річний строк 2020 рік в порядку п. 7.2. даного Договору, сторонами у встановленій Договором письмові формі достроково розірваний не був та в період дії Договору №29/2019 позивачем надавалися відповідачу обумовлені послуги з організації і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах Замовника відповідно до Додатку №1 до Договору.

Зокрема, надання позивачем відповідачу обумовлений Договором послуг в період з травня 2020 року по червень 2020 року включно підтверджується підписаними сторонами актами прийому виконаних робіт №198 за травень 2020 року (на суму 10388,42 грн.), за червень 2020 року (на суму 10338,95 грн.).

Надані позивачем акти прийому виконаних робіт за липень 2020 року №291 (на суму 8212,09 грн.), за серпень 2020 року №341 (на суму 8304,36 грн.), за вересень 2020 року №383 (на суму 8304,36 грн.), за жовтень 2020 року №438 (на суму 8304,36 грн.), за листопад 2020 року №474 (на суму 8304,36 грн.), за грудень 2020 року №528 (на суму 8304,36 грн.) відповідачем не підписано.

Відповідно до заяви від 21.09.2000 року відповідач зобов`язався виплатити позивачу борг за травень-червень 2020 року за умови виконання додаткових робіт, що зафіксовані на додатку до даної заяви.

02 жовтня 2020 року позивачем надіслано відповідачу (отримано останнім 05.10.2020 року) повідомлення про заборгованість №7 від 02.09.2020 року за змістом якого відповідача повідомлено про наявність заборгованості в розмірі 41337,25 грн., а також про необхідність повернення підписаних Замовником актів виконаних робіт за березень-вересень 2020 року.

Невиконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг з організації і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах Замовника за травень-грудень 2020 року включно послугувало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до статей 193, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання; стаття 610 ЦК України).

Між сторонами виникли правовідносин, які регулюються положеннями закону, що виникають з договору про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи не містять доказів дострокового розірвання сторонами Договору у встановленому порядку, а відтак, відповідач мав обов`язок щомісячно сплачувати встановлену п. 2.1. Договору договірну вартість послуг 9688,42 грн. на місяць. При цьому, сам факт непідписання відповідачем актів прийому виконаних робіт за липень-грудень 2020 року не може свідчити про відсутність обов`язку з їх оплати.

В той же час, суд бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів наявності обґрунтованих заперечень відповідача щодо обсягу чи якості послуг, які йому надавалися за Договором та перелічені в актах прийому виконаних робіт за липень-грудень 2020 року, а акти прийому виконаних робіт за травень-червень 2020 року з більшою вартістю послуг на місяць ніж це зазначено в п. 2.1. Договору підписані відповідачем у справі.

Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 7 статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, вимоги ЦК України та ГК України щодо виконання своїх договірних зобов`язань зі своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг.

Як встановлено ст.ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що в порушення умов Договору, відповідач не оплатив надані йому за Договором послуги в повному обсязі, внаслідок чого на час прийняття даного рішення неспростована заборгованість відповідача за період з травня по грудень 2020 року включно становить 70411,26 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача в справі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 126, 129, 236, 238, 240, 241, 247, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 30 (вул. Можайського, 30, м. Ужгород, 88000, РНОКПП 40338920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ужгородліфтсервіс» (вул. 8 Березня, 18А, м. Ужгород, 88015, РНОКПП 39721979) 70411,26 грн (сімдесят тисяч чотириста одинадцять грн. 26 коп.) заборгованості та 2270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Андрейчук Л.В.