ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. Справа№ 910/5815/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представників:

від позивача - адвоката Мамуні О.С.,

від відповідача-1 - адвоката Сушка В.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Нерухомість столиці"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 26.08.2021 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за заявою компанії Гугл ЛЛСі (Google LLC, Сполучені Штати Америки)

про забезпечення позову

у справі № 910/5815/21

за позовом компанії Гугл ЛЛСі (далі - позивач)

до 1. Приватного акціонерного товариства "Нерухомість столиці" (далі - відповідач),

2. Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (далі - Укрпатент)

про дострокове припинення дії свідоцтв України на торговельні марки частково,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/5815/21 про дострокове припинення дії свідоцтв України №№ 81675, 81677 на знак для товарів і послуг щодо послуг 37, 42 класів Міжнародної класифікації товарів та послуг (далі - МКТП), що належать відповідачу, та про зобов`язання Укрпатенту внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки стосовно дострокового припинення дії свідоцтв, здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

У серпні 2021 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 задоволено заяву компанії Гугл ЛЛСі про забезпечення позову; вжито наступні заходи забезпечення позову у справі №910/5815/21:

- заборонено Приватному акціонерному товариству "Нерухомість столиці" до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № 81675 та № 81677, а також відмовлятися від свідоцтв України № 81675 та № 81677 на торговельні марки;

- заборонено Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" до набрання законної сили судовим рішенням у справі приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № 81675 та № 81677 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтв України № 81675 та № 81677 на торговельні марки, у зв`язку відмовою від них власником зазначених свідоцтв та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ПрАТ "Нерухомість столиці" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступними доводами.

Суд першої інстанції не обґрунтував адекватність вжитого заходу до забезпечення позову, оскільки не врахував і не зазначив про співвідношення між тим, що просить позивач і майновими наслідками заборони відповідачу вчиняти вказані дії, оскільки за позовними вимогами свідоцтва оскаржуються лише в частині, а не повністю. Тобто в порушення ч. 7 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" суд першої інстанції обмежив відповідача у праві передавати іншим особам виключні майнові права на спірні торговельні марки в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 26.10.2021.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у даній справі, оскільки прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відповідач не обґрунтував наявності передбачених ГПК України підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

26.10.2021 в судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

02.11.2021 відповідач подав письмові пояснення, у яких просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є нематеріальні вимоги про:

- дострокове часткове припинення дії свідоцтв України №№ 81675, 81677 на знак для товарів і послуг щодо послуг 37 класу МКТП "встановлювання устатковання; встановлювання і технічне обслуговування комплексу систем безпеки (охоронна сигналізація, відео- і телеспостереження, контроль доступу); встановлювання, лагодження і технічне доглядання кондиціонерів, вентиляційного і опалювального устатковання; монтаж і технічне обслуговування систем вентиляції, кондиціювання і холодопостачання" та послуг 42 класу МКТП "розробляння та проектування комп`ютерної техніки і програмного статку; комп`ютерна графіка; обслуговування та створювання веб-сторінок і веб-сайтів для інших; розміщування і підтримка комп`ютерних веб-сайтів і веб-сторінок;

- зобов`язання Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки стосовно дострокового припинення дії спірних свідоцтв та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони відповідачу до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № 81675 та № 81677, а також відмовлятися від свідоцтв України № 81675 та № 81677 на торговельні марки;

- заборони Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" до набрання законної сили судовим рішенням у справі приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № 81675 та № 81677 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтв України № 81675 та № 81677 на торговельні марки, у зв`язку відмовою від них власником зазначених свідоцтв та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що відповідач або інша особа з його дозволу не використовують в Україні спірні торговельні марки відносно послуг 37 та 42 класів МКТП, для яких вони зареєстровані, і відсутні причини для такого невикористання.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач вказує, що відповідач може в будь-який час передати виключні майнові права інтелектуальної власності на спірні марки будь-якій іншій особі, а також може відмовитися від свідоцтв на спірні марки, у відповідності до п. 7 ст. 16, ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг". Кожна із вищезазначених дій, на переконання позивача, унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому, в разі вчинення зазначених дій, виникне необхідність залучати до участі у справі нових учасників, що призведе до порушення розумних строків розгляду справи, може призвести до зміни юрисдикції спору, а в разі відмови від прав на спірні марки - зникне предмет спору.

Суд першої інстанції, повністю задовольняючи заяву позивача, встановив, що передача відповідачем прав на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України № 81675 та № 81677 призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору; неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову, в зв`язку із наявністю нових власників торговельних марок або відсутністю будь-якого власника; а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту його порушених прав. Вказане свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а заявлена в цій частині вимога є пов`язаною з предметом спору у справі № 910/5815/21.

Суд першої інстанції також прийшов до висновку, що заборона Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України стосовно власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвами України № 81675 та № 81677, в тому числі щодо відмови від зазначених свідоцтв України на знаки для товарів та послуг та здійснення офіційних публікації щодо зазначених свідоцтв є пов`язаною з предметом позову, а також про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому, частиною 11 статті 137 ГПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

На думку колегії суддів, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У справах, пов`язаних з визнанням охоронних документів недійсними, можливе застосування заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві - власникові спірного документа передавати будь-якій особі (особам) право власності на об`єкт інтелектуальної власності; заборони Укрпатенту приймати рішення про внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів/свідоцтв України стосовно даного об`єкта інтелектуальної власності, вносити відповідні зміни до даного Реєстру та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність". У разі оспорювання торговельної марки суд з урахуванням конкретних обставин справи може заборонити власникові відповідної торговельної марки здійснювати будь-які дії з передачі відповідних прав іншим особам до розгляду справи по суті.

Такі заходи мають на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач до вирішення даного спору може в будь-який час передати будь-якій особі майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки третім особам, або відмовитись від оспорюваних Свідоцтв.

Передання відповідачем прав на торговельні марки за оспорюваними Свідоцтвами призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку із наявністю нового власника, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту його порушених прав.

Неможливість виконання рішення суду у даній справі буде полягати в тому, що у випадку передання майнових, власником оспорюваних Свідоцтв на момент винесення рішення буде інша особа, а у випадку відмови від оспорюваних Свідоцтв - тільки відповідач буде мати право протягом 2-х років з дати такої відмови подати нові заявки на спірні торговельні марки.

Такі обставини, на переконання позивача, свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до пункту 7 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва може передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг на підставі договору.

Пунктом 9 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", договір про передачу права власності на торговельну марку і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами.

Сторона договору має право на інформування невизначеного кола осіб про передачу права власності на торговельну марку або видачу ліцензії на використання торговельної марки. Таке інформування здійснюється шляхом публікації в Бюлетені відомостей в обсязі та порядку, встановлених НОІВ, з одночасним внесенням їх до Реєстру.

Згідно з пунктом 1 статті 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до НОІВ. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в Бюлетені.

Ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію торговельної марки протягом двох років після припинення дії свідоцтва згідно з пунктами 1 і 2 статті 18 цього Закону, крім випадків, коли власник свідоцтва, дію якого припинено, надасть згоду на реєстрацію заявленої торговельної марки. (статті 22 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг").

Таким чином, колегія суддів враховує, що предметом позову є дострокове припинення дії двох свідоцтв на знак для товарів та послуг в частині низки послуг 37 та 42 класів МКТП, для яких торговельні марки зареєстровано, і зобов`язання Укрпатенту внести відомості про часткове припинення дії свідоцтв до Реєстру та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені.

Відповідно, в силу об`єктивних обставин існує ймовірність передачі відповідачем права власності на спірні торговельні марки на користь третіх осіб або ж відмови власника від оспорюваних свідоцтв, що призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову в зв`язку із наявністю нових власників згаданих свідоцтв на знак для товарів та послуг, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншим позовом для захисту його порушених прав.

Безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача права власності на зареєстровані за оспорюваними свідоцтвами торговельні марки іншій особі, яка не бере участь у даному судовому процесі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У випадку ж відмови відповідача від оспорюваних свідоцтв, в силу норми статті 22 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не буде мати права на повторну реєстрацію знака протягом двох років після припинення дії свідоцтва.

В той же час, на думку колегії суддів, заборона передавати майнові права інтелектуальної власності в повному обсязі, а не в оспорюваний частині (щодо конкретних послуг 37 та 42 класів МКТП, які визначені позивачем у позові) позбавляє власника оспорюваних торговельних марок на розпорядження своїми правами інтелектуальної власності в частині, яка не оспорюється позивачем, тобто такі заходи забезпечення позову не мають зв`язку із предметом позовної вимоги та є надмірними.

Наведені обставини не були в повному обсязі враховані місцевим господарським судом при розгляді заяви позивача.

Отже, господарський суд при постановленні оскаржуваної ухвали про повне задоволення заяви про забезпечення позову неправильно застосував приписи статті 136 ГПК України, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасуванню внаслідок порушення норм процесуального права, яке призвело до прийняття неправильного судового акту. Заява ж позивача про забезпечення позову у справі № 910/5815/21 підлягає частковому задоволенню, а саме належить вжити такі заходи забезпечення: заборонити відповідачу до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № 81675 та № 81677, а також відмовлятися від свідоцтв України № 81675 та № 81677 на торговельні марки в частині послуг 37 класу МКТП "встановлювання устатковання; встановлювання і технічне обслуговування комплексу систем безпеки (охоронна сигналізація, відео- і телеспостереження, контроль доступу); встановлювання, лагодження і технічне доглядання кондиціонерів, вентиляційного і опалювального устатковання; монтаж і технічне обслуговування систем вентиляції, кондиціювання і холодопостачання" та послуг 42 класу МКТП "розробляння та проектування комп`ютерної техніки і програмного статку; комп`ютерна графіка; обслуговування та створювання веб-сторінок і веб-сайтів для інших; розміщування і підтримка комп`ютерних веб-сайтів і веб-сторінок"; заборони Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" до набрання законної сили судовим рішенням у справі приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № 81675 та № 81677 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтв України № 81675 та № 81677 на торговельні марки, у зв`язку відмовою від них власником зазначених свідоцтв в частині послуг 37 класу МКТП "встановлювання устатковання; встановлювання і технічне обслуговування комплексу систем безпеки (охоронна сигналізація, відео- і телеспостереження, контроль доступу); встановлювання, лагодження і технічне доглядання кондиціонерів, вентиляційного і опалювального устатковання; монтаж і технічне обслуговування систем вентиляції, кондиціювання і холодопостачання" та послуг 42 класу МКТП "розробляння та проектування комп`ютерної техніки і програмного статку; комп`ютерна графіка; обслуговування та створювання веб-сторінок і веб-сайтів для інших; розміщування і підтримка комп`ютерних веб-сайтів і веб-сторінок" та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку, що господарський суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали про повне задоволення заяви про забезпечення позову неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема статей 16, 22 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" статей 136, 137 ГПК України, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 269, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Нерухомість столиці" задовольнити частково.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/1138/19 скасувати в частині задоволення заяви та вжитих заходів забезпечення позову (пункти 1, 2 резолютивної частини ухвали).

3.Прийняти в зазначеній частині нове рішення.

Заяву компанії Гугл ЛЛСі про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі:

- заборонити Приватному акціонерному товариству "Нерухомість столиці" передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за Свідоцтвами України на торговельну марку № 81675 та № 81677, а також відмовлятися від Свідоцтв України на торговельну марку № 81675 та № 81677 в частині послуг 37 класу МКТП "встановлювання устатковання; встановлювання і технічне обслуговування комплексу систем безпеки (охоронна сигналізація, відео- і телеспостереження, контроль доступу); встановлювання, лагодження і технічне доглядання кондиціонерів, вентиляційного і опалювального устатковання; монтаж і технічне обслуговування систем вентиляції, кондиціювання і холодопостачання" та послуг 42 класу МКТП "розробляння та проектування комп`ютерної техніки і програмного статку; комп`ютерна графіка; обслуговування та створювання веб-сторінок і веб-сайтів для інших; розміщування і підтримка комп`ютерних веб-сайтів і веб-сторінок";

- заборонити Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за Свідоцтвами України на торговельну марку № 81675 та № 81677 іншим особам та щодо припинення дії Свідоцтв України на торговельну марку № 81675 та № 81677, у зв`язку відмовою від них власником зазначених свідоцтв, в частині послуг 37 класу МКТП "встановлювання устатковання; встановлювання і технічне обслуговування комплексу систем безпеки (охоронна сигналізація, відео- і телеспостереження, контроль доступу); встановлювання, лагодження і технічне доглядання кондиціонерів, вентиляційного і опалювального устатковання; монтаж і технічне обслуговування систем вентиляції, кондиціювання і холодопостачання" та послуг 42 класу МКТП "розробляння та проектування комп`ютерної техніки і програмного статку; комп`ютерна графіка; обслуговування та створювання веб-сторінок і веб-сайтів для інших; розміщування і підтримка комп`ютерних веб-сайтів і веб-сторінок" та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

4.В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/1138/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписаний 02.11.2021.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

Б.М. Грек