РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2021 року м. Чернігів справа № 927/976/21
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Фізична особа-підприємець Сушко Іван Васильович,

код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фаворит-Ш.4",

, вул. Шевчука, буд. 4, м. Чернігів, 14005

Предмет спору: про стягнення 105 890,69 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сушко Іван Васильович звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фаворит-Ш.4", у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 105 890,69 грн заборгованості, з яких 105 000,00 грн заборгованості по неповернутій фінансовій допомозі, 715,90 грн - 3% річних та 174,79 грн інфляційних нарахувань.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 20.09.2021 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копія вказаної вище ухвали була направлена 21.09.2021 на електронну адресу позивача.

Копія ухвали суду від 20.09.2021 була отримана відповідачем особисто в приміщенні Господарського суду Чернігівської області 27.09.2021.

Останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 12.10.2021.

У встановлений судом строк відповідачем відзив на позов суду не надано.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поворотної фінансової позики №04/19 від 25.06.2019 в частині дотримання встановлених строків повернення наданої позики.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

25.06.2019 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку«Фаворит - Ш.4» (далі - Позичальник) та Фізичною особою - підприємцем Сушком Іваном Васильовичем (далі - Позикодавець) укладено договір поворотної фінансової позики № 04/19 (далі - Договір) (а.с. 4).

Відповідно до п. 1.1 Договору Позикодавець надає Позичальнику безпроцентну фінансову допомогу, а останній зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 3.1, 3.2 Договору сума позики за даним Договором становить 120 000,00 грн без ПДВ. За цим Договором проценти не нараховуються і не сплачуються.

Пунктом 4.1 Договору сторони визначили, що позикодавець вносить суму позики шляхом готівкового або безготівкового перерахування на користь позичальника.

Строк повернення позики позичальнику становить дванадцять календарних місяців з моменту надходження грошей на поточний рахунок позичальника. Строк, вказаний у п. 5.1 Договору, може бути продовжений за згодою сторін (п. 5.1, 5.2 Договору).

Відповідно до п. 6.1-6.3 Договору позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) в останній день строку, встановленого в п. 5.1 цього Договору. Сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на рахунок (поточний або картковий) позикодавця або видано готівкою з каси позичальника. Сума позики може повертатись позичальнику частинами протягом всього терміну надання такої позики (протягом дванадцяти календарних місяців).

Згідно з п. 6.4 Договору днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на рахунок позикодавця або видачі готівки з каси позичальника.

Цей договір набуває чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику і діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором (п. 8.1 Договору).

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу фінансову допомогу в сумі 120 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 41 від 25.06.2019 з призначенням платежу «надання безвідсоткової поворотньої фінансової допомоги згідно договору № 04/19 від 25.06.2019 без ПДВ».

Всупереч умов договору відповідач не здійснив повернення позивачу фінансової допомоги у строк до 25.06.2020.

Відповідач на лист позивача № 060120 від 06.01.2021 надав відповідь № 19 від 19.01.2021, в якій пропонує узгодити та затвердити графік повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору № 04/19 від 25.06.2019 та додав графік повернення.

Сторонами було підписано та скріплено печатками Графік платежів повернення поворотної фінансової допомоги за договором № 04/19 від 25.06.2019, згідно якого грошові кошти повертаються відповідачем щомісяця до 25 числа в сумі 5000,00 грн, починаючи з 25.01.2021 по 25.12.2022.

Відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання за графіком платежів та повернув поворотну фінансову у сумі 10 000,00 грн згідно з платіжним дорученням № 373 від 26.01.2021 на суму 5000,00 грн, платіжним дорученням № 398 від 25.03.2021 на суму 5000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 300621/1 від 30.06.2021, в якій просить останнього достроково повернути позику у сумі 110 000,00 грн, 250,46 грн інфляційного збільшення та 94,92 грн 3 % річних, які нараховані позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України. Про прийняте рішення, вжиті заходи просить повідомити до 05.07.2021. Повідомив, що у випадку несплати, змушений буде звернутися до суду.

Вказана претензія отримана відповідачем 30.06.2021, про що свідчить підпис в.о. голови правління ОСББ «Фаворит-Ш.4» Макаренко К. Ф.

Відповідач відповіді на претензію та доказів оплати не надав.

Відповідачем 16.07.2021 платіжним дорученням № 447 була частково повернута поворотна фінансова допомога у сумі 5000,00 грн.

Залишок неповернутої відповідачем поворотної фінансової допомоги становить 105 000,00 грн.

Доказів повернення позивачу коштів у розмірі 105 000,00 грн відповідач суду не надав.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення заборгованості у вигляді неповерненої фінансової допомоги в розмірі 105 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору було перераховано відповідачу фінансову допомогу в сумі 120 000,00 грн на підставі платіжного доручення № 41 від 25.06.2019 з призначенням платежу «надання безвідсоткової поворотньої фінансової допомоги згідно договору № 04/19 від 25.06.2019 без ПДВ».

Пунктом 5.1 Договору сторони визначили, що строк повернення позики позичальнику становить дванадцять календарних місяців з моменту надходження грошей на поточний рахунок позичальника.

Крім того, пунктом 5.2 Договору сторони обумовили, що строк, вказаний у п. 5.1 Даного договору, може бути продовжений за згодою сторін.

Суму поворотної фінансової допомоги до 25.06.2020 відповідач позивачу не повернув.

Сторонами було підписано та скріплено печатками Графік платежів повернення поворотної фінансової допомоги за договором № 04/19 від 25.06.2019, згідно якого грошові кошти повертаються відповідачем щомісяця 25 числа в сумі 5000,00 грн, починаючи з 25.01.2021 по 25.12.2022.

Відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання за графіком платежів та повернув поворотну фінансову у загальній сумі 15 000,00 грн згідно з платіжним дорученням № 373 від 26.01.2021 на суму 5000,00 грн, платіжним дорученням № 398 від 25.03.2021 на суму 5000,00 грн, платіжним дорученням № 447 від 16.07.2021 на суму 5000,00 грн. Однак вказані платежі були здійснені відповідачем з порушенням строку: повернення грошових коштів до 25.02.2021 в сумі 5000,00 грн здійснено 25.03.2021, повернення грошових коштів до 25.03.2021 - 16.07.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем також прострочено (не виконане) чергове погашення грошових коштів згідно Графіку платежів по поверненню поворотної фінансової допомоги до 25.04.2021, до 25.05.2021, до 25.06.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки відповідач належно не виконував повернення поворотної фінансової допомоги згідно погодженого сторонами графіку, позивачем була пред`явлена 30.06.2021 претензія про дострокове повернення позики.

Сторонами графіком платежів обумовлено остаточну дату повернення допомоги 25.12.2022.

У зв`язку з простроченням повернення чергової частини фінансової допомоги позивач претензією пред`явив відповідачу вимогу достроково повернути фінансову допомогу до 05.07.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Сторонами у договорі не обумовлено час на дострокове повернення фінансової допомоги.

Таким чином, у даному випадку підлягає застосуванню ч. 2 ст. 530 ЦК України з огляду на факт пред`явлення вимоги.

Оскільки претензія отримана відповідачем 30.06.2021, то семиденний строк для виконання зобов`язання по достроковому поверненню фінансової допомоги сплинув 07.07.2021.

Отже, прострочення виконання зобов`язання по достроковому поверненню поворотної фінансової допомоги починається з 08.07.2021.

Відповідачем доказів повернення поворотної фінансової допомоги в сумі 105 000,00 грн суду не надано.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530, 1050 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не повернув позивачу у повному обсязі надану поворотну фінансову допомогу у визначений Договором та графіком строк, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів у вигляді поворотної фінансової допомоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у сумі 105 000,00 грн.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Позивач також просить стягнути з відповідача 715,90 грн - 3 % річних за період з 26.02.2021 по 13.09.2021 та 174,79 грн інфляційних нарахувань з березня по липень 2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Як вбачається з наданого розрахунку, 3% річних нараховані позивачем за період з 26.02.2021 по 24.03.2021 з суми боргу 5000,00 грн, з 25.03.2021 по 24.04.2021 з суми боргу 5000,00 грн, з 25.04.2021 по 24.05.2021 з суми боргу 10 000,00 грн, з 25.05.2021 по 24.06.2021 з суми боргу 15 000,00 грн, з 25.06.2021 по 04.07.2021 з суми боргу 20 000,00 грн, з 05.07.2021 по 13.09.2021 з суми боргу 105 000,00 грн.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, заявлених до стягнення позивачем, дійшов висновку про неправильне їх нарахування, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15, від 08.10.2018 у справі №927/490/18), а відтак прострочення виконання зобов`язання настає з наступної календарної дати.

Позивачем невірно визначено початок періоду прострочення по оплаті платежів, починаючи з 25 числа, оскільки згідно узгодженого сторонами графіку 25 число кожного місяця є днем повернення поворотної фінансової допомоги та нарахування повинно здійснюватись з наступного дня, враховуючи приписи ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день припадає на вихідний, святковий та неробочий день.

Крім того, враховуючи викладені вище висновки суду, прострочення виконання зобов`язання по достроковому поверненню поворотної фінансової допомоги в сумі 105 000,00 грн починається з 08.07.2021, а не з 05.07.2021, як визначено позивачем початковою датою нарахування 3 % річних на суму 105 000,00 грн.

Таким чином, нарахування на суму заборгованості 3 % річних повинно здійснюватися з 26.02.2021 на суму заборгованості 5000,00 грн, з 26.03.2021 на суму заборгованості 5000,00 грн, з 27.04.2021 на суму заборгованості 10 000,00 грн, оскільки 25 квітня 2021 року - є неділя, вихідний день і останнім днем є 26.04.2021, з 26.05.2021 на суму заборгованості 15 000,00 грн, з 26.06.2021 на суму заборгованості 20 000 грн, з 08.07.2021 на суму заборгованості 105 000,00 грн.

З урахуванням граничних строків сплати відповідачем поворотної фінансової допомоги, враховуючи визначений позивачем період (кінцеві дати здійснення нарахувань) та початок періоду нарахування, встановлений судом, загальний розмір 3 % річних, перерахований судом, становить 685,07 грн, а отже є меншим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, відтак позовні вимоги у частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню у зазначеному судом розмірі.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних нарахувань, дійшов висновку про правомірне їх нарахування.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в частині задоволених позовних вимог, становить 2269,34 грн.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фаворит-Ш.4» (, вул. Шевчука, 4, м. Чернігів, 14005) на користь Фізичної особи - підприємця Сушко Івана Васильовича (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 105 000,00 грн поворотної фінансової допомоги, 685,07 грн - 3 % річних, 174,79 грн інфляційних нарахувань та 2269,34 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун