ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3400/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Гребенюк Т.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (, вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Сіті-Маркет 2021" (, вул. Бойчука Михайла, буд. 13, м.Київ, 01103)
про стягнення коштів у розмірі 5 995 грн. 78 коп.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021 до Господарського суду Харківської області звернулося Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС (далі - позивач або ПрАТ СК АРКС) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Київ Сіті-Маркет 2021 (далі - відповідач або ТОВ Київ Сіті-Маркет 2021) із позовною заявою про відшкодування збитків в порядку регресу у сумі 5 995, 78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №тп275681а9ха від 14.10.2019, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому позивач в межах фактичних затрат отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована ПрАТ СК ВУСО, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за Полісом ЕР/200216296 у розмірі 5 995, 78 грн. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 2270, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №922/3400/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Копії вказаної ухвали суду були надіслані сторонам за адресами, зазначеними у позовній заяві, що кореспондуються із даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №762 на адресу відповідача, ухвала Господарського суду Харківської області від 28.08.2021 року у справі №922/3400/21 повернута з зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18).

Отже, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з ухвалою суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для кореспонденції (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2018 у справі № 44/227-б).

Згідно з частиною 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день проставлення відмітки у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою місцезнаходження, зареєстрованому у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила іншої адреси, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Враховуючи вищевикладене та факт направлення судом ухвали на офіційну адресу відповідача у справі та повернення вказаної ухвали із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», Суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі №922/3400/21 та встановлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

Відзиву на позовну заяву, доказів, що підтверджують заперечення проти позову та направлення відзиву позивачу, будь яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа розглядається за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступне.

14.10.2019 року між ПрАТ "СК "АРКС" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №тп275681а9ха (надалі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Toyota Rav 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.22-27). Франшиза за Договором становить: збитки внаслідок ДТП 4 435, 00 грн., що складає 0, 50% від страхової суми вказаної у п.8 Договору. Страхова сума за договором дорівнює 887 000, 00 грн.

07.08.2020 року у м.Харкові по пр. Олександрівському, 184 стався страховий випадок за участю застрахованого позивачем автомобіля Toyota Rav 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та автомобіля ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , при розвороті не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Rav 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.10.2020 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП водія транспортного засобу ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 (а.с.21).

Відповідно до рахунку ТОВ АВТОАРТ ЛТД №5273 від 11.08.2020 року вартість ремонту транспортного засобу Toyota Rav 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 113 052, 00 грн., у тому числі ПДВ: 18 842, 00 грн. (а.с. 37).

Відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.20.0 від 11.08.2020 року вартість ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу становить 113 051, 98 грн. без ПДВ (а.с.38-40).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 108 617, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №697601 від 20.08.2020 року (а.с. 44). Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується й наявним в матеріалах справи страховим актом №ARX2609549 від 19.08.2020 року (а.с. 41-43).

За розрахунками позивача, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь становить 5 995, 78 грн. і полягає у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У матеріалах справи також наявна адресована заява позивача до ТОВ ФІРМА ХАРПРОМСКЛАД від 25.03.2021 року №0014056/ІНС про виплату страхового відшкодування, в якій позивач просив ТОВ ФІРМА ХАРПРОМСКЛАД відшкодувати йому сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 5 995, 78 грн.

У відповідь на вказаний лист отримано відповідь ТОВ ФІРМА ХАРПРОМСКЛАД від 22.04.2021 року №2а/2204, на підставі якої встановлено, що автомобіль ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився у тимчасовому користування у ТОВ Компанія Харпродсервіс за договором оренди №123 від 19.06.2017 року, а водій ОСОБА_2 є співробітником зазначеної компанії.

Також у матеріалах справи міститься претензія про відшкодування шкоди в порядку регресу до ТОВ Компанія Харпродсервіс від 12.05.2021 року №0014056/ІНС, яка залишена відповідачем без відповіді.

Судом встановлено, що відповідно до історії змін реєстраційної інформації ТОВ Компанія Харпродсервіс змінило назву на ТОВ Київ СІТІ-МАРКЕТ 2021 () (а.с. 8- 9), що також підтверджується й витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ТОВ Компанія Харпродсервіс та ТОВ Київ СІТІ-МАРКЕТ 2021 мають такий самий код ЄДРПОУ).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на його користь збитків у розмірі 5 995, 78 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 01.10.2020 року у справі №644/6057/20 (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи) дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

З матеріалів справи вбачається, що володільцем автомобіля марки ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди транспортному засобу Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є відповідач, який здійснював його експлуатацію на підставі договору оренди №123 від 19.06.2017 року. (а.с. 48-50).

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Ремонтною калькуляцією №1.003.20.0 від 11.08.2020 року та рахунком-фактурою №5273 від 11.08.2020 визначено, що вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 113 052, 00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виплачено на рахунок СТО страхове відшкодування у розмірі 108 617, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №697601 від 20.08.2020 року.

Згідно статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною, як це зазначає позивач, та заснована на інших приписах законодавства.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором добровільного страхування страхового відшкодування страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, зокрема, й до страхувальника за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року в справі № 910/2603/17 висловила правову позицію, згідно з якою перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

При цьому, помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 Цивільного кодексу України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Це виходить із змісту статей 559 та 1191 Цивільного кодексу України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм Цивільного кодексу України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні.

При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.

Таким чином, до спірних правовідносин є обґрунтованим застосування ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Разом з тим, ч.1 ст.993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України "Про страхування" передбачають, що страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Вказівка "у межах витрат", означає, що загальна сума вимоги, яка заявлена страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, не може перевищувати суму, яка ним реально сплачена. Вказівка про те, що до такого страховика переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування, служить засобом убезпечення особи, до якої пред`являється вимога, від включення страховиком та страхувальником за договором добровільного майнового страхування до такої вимоги зайвих, необґрунтованих та завищених витрат.

Суд зазначає, що обов`язок по відшкодуванню шкоди у розмірі виплаченого страхового відшкодування мав здійснити страховик - Приватне акціонерне товариство "СК ВУСО. Так, позивач стверджує, що сума відшкодування за Полісом ПрАТ СК ВУСО №ЕР/200216296 складає 102 621, 22 грн.

Враховуючи наведене, відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_2 ., яким спричинено ДТП, зобов`язаний виплатити різницю між фактичним розміром завданої шкоди (108 617, 00 грн.) та страховою виплатою (102 621, 22 грн.), що становить 5 995, 78 грн.

Отже у даній справі є належні та допустимі докази, які підтверджують факт завдання шкоди, а також докази того, що саме відповідач, як особа яка на відповідній правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки, є особою, яка має відповідати за завдані збитки.

Відповідач не довів, що шкоду власнику транспортного засобу Toyota Rav 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , було завдано внаслідок непереборної сили та не надав доказів на підтвердження відшкодування позивачеві заподіяної шкоди, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача збитків у розмірі 5 995, 78 грн. визнається судом правомірною, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Київ Сіті-Маркет 2021 (ідентифікаційний код 41216251, адреса: вул. Бойчука Михайла, буд. 13, м. Київ, 01103) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (ідентифікаційний код 20474912, адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070) збитки у розмірі 5 995, 78 грн. та судовий збір 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "27" жовтня 2021 р.

Суддя Т.Д. Гребенюк