ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р. Справа№ 925/552/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача - Лук`яненко Г.О., адвокат, довіреність від 30.12.2020;

від першого відповідача - Родіна Т.М., довіреність від 12.08.2021 №14-155;

від другого відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - Сілко О.І., в порядку самопредставництва,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.05.2021 у справі №925/552/20 (суддя Грачов В.М., повний текст складено - 11.08.2021) за позовом Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Смілянська міська рада про визнання договору недійсним.

встановив наступне.

Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" про визнання недійсним договору про переведення боргу № 14/3527/18 від 26.12.2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог КП "Смілакомунтеплоенерго" вказує, що оспорюваний договір про переведення боргу є недійсним на підставі частини 1 статті 215 ЦК України, як такий, що суперечить нормам актів цивільного законодавства, а саме вимогам частини 3 статті 73-2, частини 5 статті 75 ГК України. Крім того, КП "Смілакомунтеплоенерго" зазначає про наявність підстав для визнання договору недійсним відповідно до статті 233 ЦК України, оскільки наявні тяжкі обставини, які зумовили укладення оскаржуваного договору на невигідних умовах.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.05.2021 у справі №925/552/20 позов задоволено повністю; визнано недійсним договір про переведення боргу №14/3527/18 від 26.12.2018, укладений між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" та Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго"; стягнуто з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" 1 051 грн. судових витрат; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на користь Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" 1 051 грн. судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд першої інстанції вказав, що договір № 14/3527/18 від 26.12.2018 про переведення боргу суперечить нормам діючого законодавства, статуту підприємства та є недійсним відповідно до статті 233 ЦК України, як такий, що вчинений під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах для позивача; рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов`язання - спірного договору про переведення боргу, Смілянською міською радою не приймалося, а тому спірний договір в даному випадку було укладено з порушенням частини 3 статті 73-2 ГК України, що є самостійною підставою для визнання його недійсним.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.

Так, апелянт вважає, що позивачем не доведено вчинення договору під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах.

Представник апелянта - першого відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Другий відповідач правом на участь в даному судовому засіданні не скористався, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце судового засідання.

Так, ухвала про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, яка була направлена за адресою офіційного місцезнаходження другого відповідача, а саме: Черкаська обл., місто Сміла, ВУЛИЦЯ СВЕРДЛОВА, будинок 94, була повернута органом поштового зв`язку з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до частин 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Враховуючи повідомлення другого відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником, та ТОВ "Сміла Енергоінвест", як покупцем, 18.12.2014 укладено договір купівлі-продажу природного газу № 3220/15-БО-36 з додатковими угодами до нього, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу (т.2 а.с. 148-155), постачальник передав, а покупець прийняв вказаний у актах природній газ, проте у визначений договором строк покупець повністю за нього не розрахувався, внаслідок чого за у нього утворилася заборгованість перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача, основний вид економічної діяльності позивача - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (т. 1а.с. 13).

Рішенням Смілянської міської ради від 29.03.2018 року № 67-20/VII затверджено Статут КП "Смілакомунтеплоенерго" (нова редакція), відповідно до якого засновником підприємства є територіальна громада в особі Смілянської міської ради (власник).

Відповідно до п. 2.4. Статуту позивача КП "Смілакомунтеплоенерго" несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах майна, яким наділяє його власник (статутним капіталом), згідно з чинним законодавством. підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та органу управління, а власник та орган управління не несуть відповідальності за зобов`язаннями підприємства, крім випадків передбачених діючим законодавством України.

Згідно п. 3.1. Статуту КП "Смілакомунтеплоенерго" підприємство створюється з метою отримання прибутку, повного задоволення потреб з надання житлово-комунальних послуг у сфері теплопостачання для населення та юридичних осіб, створення і покращення економічних і соціальних умов трудового колективу Підприємства.

Пунктом 5.1. Статуту визначено, що для забезпечення діяльності підприємства за рахунок майнових внесків засновника, створюється статутний капітал у розмірі 8813220 грн.

Згідно п.п. 6.1.1., 6.1.5 Статуту підприємство планує свою діяльність, визначає стратегію та основні напрямки свого розвитку за погодженням із власником. Також позивач здійснює економічну діяльність у відповідності до фінансового плану, затвердженого в порядку, встановленому рішенням міської ради "Про порядок складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів комунальних підприємств".

При цьому згідно п. 6.2.1. Статуту позивач зобов`язаний виконувати фінансовий план, затверджений виконавчим комітетом міської ради, щоквартально звітує перед Смілянською міською радою про фінансово-господарську діяльність.

Визначення основних напрямків діяльності підприємства-позивача, затвердження його планів і звітів про їх виконання є компетенцією власника або органу управління (п. 7.2 Статуту).

Рішенням виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області від 24.10.2018 року № 357 "Про початок опалювального сезону 2018-2019 р.р. в м. Сміла" (т. 1 а.а. 29) встановлено: теплопостачальним організаціям міста розпочати в м. Сміла опалювальний сезон 2018-2019 років з 25 жовтня 2018 року, в першу чергу забезпечивши подачу теплової енергії лікувальним закладам, дитячим дошкільним та навчальним установам (п. 1).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 12.11.2018 року № 393 "Про тимчасове призупинення освітнього процесу у закладах загальної середньої освіти міста" (т. 1 а.с. 30) визначено Управлінню освіти, молоді та спорту тимчасово призупинити освітній процес у закладах загальної середньої освіти № 1, 2, 4, 6, 7, 11, 13, навчально-виховних комплексах "Загальноосвітня школа I ступеня - гімназія імені В.Т. Сенатора", "Загальноосвітня школа I-III ступенів №3 - колегіум", "Ліцей - загальноосвітня школа I-III ступенів "Лідер", "Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа I-III ступенів №15" у разі відсутності теплопостачання з 12.11.2018 року до моменту подачі теплової енергії (п. 1).

На позачерговому засіданні комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Смілянської міської ради, оформленого протоколом № 28 (т. 1 а.с. 35), 13.11.2018 року розглядалось питання про невідкладні заходи щодо запобігання виникненню надзвичайної ситуації, спричиненої відсутністю централізованого опалення, забезпечення безперебійного функціонування об`єктів соціальної сфери і житлових будинків м. Сміла в осінньо-зимовому періоді 2018-2019 років, слухали інформацію міського голови Цибка О.О. про те, що КП "Смілакомунтеплоенерго", яке на сьогоднішній день повинно надавати послуги з теплопостачання 68-тисячному місту, так і не спроможне розпочати опалювальний сезон; НАК "Нафтогаз України" на звернення представників м. Сміла виставляло вимоги: "Потрібно віддати борги приватної компанії і після цього НАК надасть опалення". За результатами обговорення міська комісія з питань ТЕБ та НС вирішила, зокрема: ситуацію, яка склалась на території міста, у зв`язку з відсутністю централізованого теплопостачання, з метою забезпечення безперебійного функціонування об`єктів соціальної сфери і житлових будинків м. Сміла, визначити як небезпечна подія, яка може привести до надзвичайної ситуації місцевого рівня; КП "Смілакомунтеплоенерго" прийняти природний газ в обсягах, необхідних для стабільного проходження опалювального сезону 2018-2019 р.р. та розпочати подачу теплоносія споживачам в повному обсязі, термін - невідкладно; ПАТ "Черкасигаз" ( ОСОБА_1 ) відновити газопостачання на котельні "Смілакомунтеплоенерго" для забезпечення подачі теплоносія до споживачів, термін - невідкладно.

На Позачерговому засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій за участю Президента України П.О. Порошенко, оформлене протоколом № 9, що відбулося 15.11.2018 року з питання про запобігання виникненню надзвичайної ситуації у м. Смілі Черкаської області, пов`язаної із відсутністю теплопостачання, на якому вирішено: рекомендувати НАК "Нафтогаз України" разом з Черкаською облдержадміністрацією та за участю Смілянської міської ради невідкладно забезпечити газопостачання джерел теплової енергії теплогенеруючих та теплопостачальних організацій м. Сміли і укласти необхідні договори (т. 1 а.с. 34).

Позивач 25.07.2018 року, 16.11.2018 року звертався до відповідача-1 з листами вих. № 983, вих. № 1420 щодо заключення договорів постачання природного газу, в яких виклав прохання укласти договори з постачання природного газу для виробництва теплової енергії з метою надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення споживачам теплової енергії усіх категорій на опалювальний сезон 2018-2019 р.р., до листів додав документи для забезпечення його виконання. Лист від 16.11.2018 року відповідачем-1 отриманий 19.11.2018 року (т. 1 а.с. 24, 26, докази відправки - т. 1 а.с. 25, 27), проте договори постачання природного газу так і не були укладені.

Відповідач-1 листом №26-5283/1.2-18 від 20.08.2018 року висловив свою готовність розглянути питання щодо забезпечення природним газом об`єктів КП "Смілакомунтеплоенерго" після отримання копій документів, які свідчать про повернення цілісного майнового комплексу для вироблення та постачання теплової енергії КП "Смілакомунтеплоенерго" (на виконання рішення Вищого господарського суду України від 14.12.2017 у справі №925/459/17); підписання тристороннього договору про переведення боргу від ТОВ "Сміла Енергоінвест" на КП "Смілакомунтеплоенерго" (т. 1 а.с. 28).

У зв`язку з неукладенням договору на постачання газу між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та КП "Смілакомунтеплоенерго", у листопаді 2018 року останнє скористалося бездоговірним відбором газу, внаслідок чого ПАТ "Черкасигаз" нарахувало комунальному підприємству за листопад 2018 року 30971059 грн. 20 коп. відшкодування послуг балансування - лист від 27.12.2018 року № 2755/10 (т. 1 а.с. 36).

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як кредитор, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", як первісний боржник, та Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" в особі в.о. директора Тисленка Ігоря Вікторовича, що діє на підставі статуту, як новий боржник, 26.12.2018 року уклали, на підставі статей 520-523 Цивільного кодексу України, договір № 14/3527/18 про переведення боргу (далі - спірний договір, т. 1 а.с. 18), за умовами п. 1.1. якого, за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного боржника перед кредитором за договором купівлі-продажу природного газу від 18.12.2014 №3220/15-БО-36 (далі - "зобов`язання"), укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника у цьому зобов`язанні та замінює первісного боржника у зобов`язанні.

Відповідно до п. 2.1., п. 2.2. спірного договору, сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника, станом на момент укладення даного договору дорівнює 2184879 грн. 26 коп. основний борг. Сторони погодилися, що вказана в пункті 2.1. Договору сума боргу може бути змінена на підставі відповідної угоди за взаємною згодою сторін.

Згідно п.п. 3.2, 3.3. спірного договору новий боржник зобов`язується перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у пункті 2.1 статті 2 цього договору, в порядку та на умовах, визначених договором купівлі-продажу природного газу від 18.12.2014 № 3220/15-БО-36; первісний боржник зобов`язується протягом двох робочих днів з моменту набрання чинності цим договором передати новому боржнику всі документи, що стосуються предмету цього договору.

Позивач, вважаючи, що оспорюваний договір, предметом якого є переведення боргу на комунальне підприємство в сумі 2184879 грн. 26 коп., вчинений КП "Смілакомунтеплоенерго" під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та вважає хибними доводи апелянта про відсутність обставин укладення спірного договору на вкрай невигідних умовах для позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положення частини 2 статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з частиною 1 статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 ЦК України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах (зокрема, реалізації за низьку оплату майна, що має значну цінність), під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

За змістом статті 233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину. Однак під важкими обставинами розуміється не будь-яке несприятливе матеріальне, фінансове, соціальне чи інше становище, а його крайні форми, такі як важка хвороба, смерть її годувальника, крайня нужденність сім`ї, загроза втратити заставлене житло, загроза банкрутства та інші обставини, для усунення чи пом`якшення яких необхідне термінове укладення правочину.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №910/10765/17.

Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала б такий правочин.

Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини.

Тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин).

Підставою визнання спірного договору недійсним позивач навів те, що спірний договір переведення боргу позивачем був підписаний вимушено, з метою захисту прав споживачів м. Сміла та своєчасного початку опалювального сезону для недопущення непоправних наслідків життєдіяльності міста та збереження функціонування його мережі опалення.

Оцінюючи вказані доводи колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно з відомостями з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності КП "Смілакомунтеплоенерго" є постачання пари, гарячої води та кондиціонованого повітря. Тобто, на позивача покладено обов`язок безперебійного забезпечення комунальними послугами (теплопостачання та гарячого водопостачання) споживачів м. Сміла. За доводами представників позивача, КП "Смілакомунтеплоенерго" є єдиним постачальником таких послуг на м. Сміла.

В свою чергу, такий обов`язок може бути виконаний підприємством лише за умови постачання природного газу, необхідного для вироблення теплової енергії. Законом України "Про ринок природного газу" передбачено, що постачання природного газу можливе виключно на підставі договору між постачальником та споживачем.

Таким чином, на початку опалювального сезону 2018-2019 діяльність КП "Смілакомунтеплоенерго" з теплопостачання та подальше безперебійне функціонування всіх соціально-значимих об`єктів м. Сміла опинилось в прямій залежності від позиції НАК "Нафтогаз України", який ухилився від вчасного укладання договорів на постачання природного газу із позивачем.

З наведеного слідує, що забезпечення опалювального сезону 2018-2019 опинилось у залежності виключно від дій та становища НАК "Нафтогаз України" щодо укладання договорів на постачання природного газу з КП "Смілакомунтеплоенерго". З метою захисту прав споживачів, а також уникнення зриву опалювального сезону 2018-2019, КП "Смілакомунтеплоенерго" було змушене підписати договір про переведення боргу від 26.12.2018 року.

Спірний правочин очевидно вчинено на вкрай невигідних для позивача умовах, про що свідчить зокрема фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2017: вартість активів КП "Смілакомунтеплоенерго" - 17695,3 тис. грн., а відповідно до предмету спірного договору про переведення боргу від 26.12.2018 КП "Смілакомунтеплоенерго" прийняло на себе безумовне зобов`язання сплатити на користь НАК "Нафтогаз України" замість первісного боржника 21 848 779,26 грн., що становить 123,5 відсотків вартості активів підприємства за даними його останньої річної фінансової звітності станом на 31.12.2017.

Позивачем вчинено такий правочин добровільно (що сторонами не заперечується). Крім того, позивач усвідомлював, що вчиняє такий правочин на вкрай невигідних для себе умовах, але вимушений був це зробити під впливом тяжкої обставини.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає доведеним позивачем те, що спірний договір було укладено під впливом тяжких обставин, а саме загрозою зриву опалювального сезону 2018-2019 у м. Сміла, враховуючи що позивач є єдиним постачальником послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання.

При цьому, апеляційним судом також враховується те, що позивач взяв на себе зобов`язання сплати борг за іншу юридичну особу без будь-якої компенсації майном чи грошима.

Наведене, зокрема, не відповідає цілям господарської та статутної діяльності КП "Смілакомунтеплоенерго", мета діяльності якого, зокрема, отримання прибутку. При укладенні спірного договору щодо позивача безсумнівно не було дотримано принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що оспорюваний договір був укладений зі сторони КП "Смілакомунтеплоенерго" на вкрай невигідних умовах.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.01.2020 у справі №922/1362/17.

Наведеним підтверджується наявність причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та укладеним правочином та відповідно спростовуються доводи скаржника про невідповідність висновку суду першої інстанції щодо вчинення спірного правочину під впливом тяжкої обставини, що в силу статті 233 ЦК України є підставою для його недійсності.

Також, підставою визнання недійсним спірного договору позивач вказав недотримання сторонами положень ч. 3 ст. 732, ч.ч. 1, 10 ст. 78 ГК України щодо його погодження власником позивача - Смілянською міською радою.

Позивач є комунальним унітарним підприємством, створеним одним засновником (ст. 63 ГК України), що відображено в Статуті КП "Смілакомунтеплоенерго".

Частинами 1, 10 статті 78 ГК України передбачено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Згідно з ч. 9 ст. 73 ГК України, державні унітарні підприємства діють як державні комерційні підприємства або казенні підприємства.

Відповідно до ч. 3 ст. 732 ГК України, яка регулює значні господарські зобов`язання державного унітарного підприємства, передбачено, що рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить більше 25 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, приймається органом, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Особливості господарської діяльності, правовий режим майна комерційного комунального підприємства та порядок розпорядження ним врегульовані положеннями Господарського кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.

Враховуючи положення абзацу першого частини десятої статті 78 ГК України щодо особливостей господарської діяльності комунальних унітарних підприємств, зокрема, відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, нормами ГК України визначено регулювання діяльності комунальних комерційних підприємств аналогічно до діяльності державних комерційних підприємств, без наділення вказаних суб`єктів повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами. Судом враховано позицію викладену в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 року у справі №902/318/16.

Спірний договір про переведення боргу № 14/3527/18 укладено позивачем 26.12.2018 року.

Постановою КМУ від 28.02.2000 року №419 "Про затвердження Порядку подання фінансової звітності" визначено, що дія цього Порядку поширюється на всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми господарювання і форми власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством. Фінансова звітність подається органам, до сфери управління яких належать підприємства, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, а також згідно із законодавством - іншим органам та користувачам, зокрема органам державної статистики.

Згідно з фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва за 2017 рік вартість активів комунального підприємства-позивача становить 17 695,3 тис.грн. (т. 1 а.с. 46). Укладенням спірного договору позивач прийняв на себе безумовне зобов`язання сплатити на користь відповідача-1 - 218487779 грн. 26 коп. замість первісного боржника, що становить більше 123,5 відсотків вартості всіх активів позивача за даними його останньої річної фінансової звітності станом на 31.12.2017 року.

Пунктом 2.5. Статуту позивача визначено, що підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем в суді, господарському та третейському. Власник має право обмежувати укладання угод, набуття майнових та особистих немайнових прав підприємства у разі, коли такі дії не відповідають інтересам місцевого самоврядування, або можуть завдати шкоди підприємству.

Нормами статті 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частиною першою статті 215 цього Кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже наведеними нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України).

Частиною 5 ст. 732 ГК України передбачено, що значне господарське зобов`язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого частинами першою - четвертою цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Враховуючи наведене, оскільки сума переведеного боргу за договором №14/3527/18 від 26.12.2018 року між сторонами справи перевищує 25 відсотків вартості активів позивача, то вчинення такого правочину потребувало отримання рішення власника та засновника підприємства про надання згоди на вчинення значного господарського зобов`язання, до сфери управління якого належить позивач, а саме - Смілянської міської ради, однак такого рішення третя особа не давала.

Враховуючи наведене, спірний договір № 14/3527/18 від 26.12.2018 року про переведення боргу в розмірі 21848779 грн. 26 коп. укладено без згоди власника позивача - Смілянської міської ради, тому вважається таким, що укладений в.о. директора КП "Смілакомунтеплоенерго" із перевищенням повноважень, що відповідно до положень ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставною для визнання його недійсним.

Отже, позивачем доведено наявність правових підстав (перевищення повноважень та під впливом тяжкої обставини) для визнання недійсними укладеного між сторонами договору про переведення боргу від 26.12.2018 року №14/3527/18, а тому висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог визнаються колегією суддів обґрунтованими.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на першого відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 26.05.2021 у справі №925/552/20 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - першого відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 26.05.2021 у справі №925/552/20.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 01.11.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко