ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2021 р. Справа№ 910/3634/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Ходаківської І.П.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання Ковган О.І.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 29.09.2021

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Олексенко Надії Вікторівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021

у справі № 910/3634/21

за позовом арбітражного керуючого Олексенко Надії Вікторівни

до Міністерства юстиції України

третя особа на стороні відповідача - Державна казначейська служба України

про стягнення 172 952 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі № 910/3634/21 у задоволенні позову арбітражного керуючого Олексенко Надії Вікторівні (далі - позивач) до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про стягнення 172 952 грн. відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів протиправної поведінки відповідача у період з 24.08.2019 по 28.02.2021 та не доведено факт заподіяння шкоди, спричиненої відповідачем, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, вказаними позивачем у позовній заяві.

Арбітражний керуючий Олексенко Надія Вікторівна (далі - Олексенко Н.В.) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі № 910/3634/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі

Апеляційна скарга обґрунтована неповним встановленням місцевим господарським судом обставин справи, порушенням норм процесуального права, а саме статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Скаржником заперечується правомірність надання місцевим господарським судом повторної оцінки діям відповідача щодо анулювання виданого їй свідоцтва арбітражного керуючого за наявності чинного рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019, а також необхідність доказування наявності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями відповідача та наслідками, які настали для позивача.

Скаржник наголошує, що внаслідок неправомірного анулювання відповідачем свідоцтва арбітражного керуючого, згідно з ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2018 у справі № 915/471/16 його відсторонено від обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марількомфрукт» (далі - ТОВ «Марількомфрукт»), між тим ліквідаційна процедура у вказаній справі триває до теперішнього часу за участю іншого арбітражного керуючого.

Посилаючись на положення статті 114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Положення про автоматизовану систему з вибору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 № 1, скаржник зазначає, що у 2018 році вона не мала можливості подати заяву на участь в автоматичному відборі кандидатів арбітражних керуючих, внаслідок чого в період з 24.08.2019 до 31.12.2020 не здійснювала діяльність арбітражного керуючого.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Іоннікова І.А. (головуючий суддя), Михальська Ю.Б., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 задоволено заяву суддів Іоннікової І.А., Михальської Ю.Б., Разіної Т.І. про самовідвід від розгляду апеляційної скарги арбітражного керуючого Олексенко Н.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №910/3634/21; матеріали справи передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Буравльов С.І., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Олексенко Надії Вікторівни, призначено справу до розгляду.

02.09.2021 від Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржене у справі рішення - без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Скаржник право на участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, відповідно до статті 197 ГПК України, не реалізував.

Будь-яких заяв, клопотань тощо від скаржника щодо неможливості реалізації ним своїх процесуальних прав на подання відзиву, власної позиції (пояснень тощо) щодо апеляційної скарги, а також про відкладення розгляду справи на іншу дату до суду не надходило.

Про дату, час і місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення присутнього учасника справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Предметом судового розгляду у цій справі є позовні вимоги про стягнення майнової шкоди, завданої органом державної влади.

Позов обґрунтовано тим, що позивач в період з 24.08.2019 по 28.02.2021 не виконувала повноваження ліквідатора ТОВ «Марількомфрукт» та не отримувала винагороду у розмірі двох мінімальних заробітних плат на місяць, що становить 172 952 грн., з вини Міністерства юстиції України, а саме у зв`язку з прийняттям останнім наказу від 26.07.2018 № 2473/5 про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльністю арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Олексенко Н.В.

З наведених підстав, керуючись статтями 225, 234 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 22, 1166, 1173 ЦК України, позивачем ставиться питання про стягнення шкоди, яка складається з упущеної вигоди в сумі 172 952 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Олексенко Н.В. здійснює незалежну професійну діяльність як арбітражний керуючий на підставі свідоцтва № 765 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Міністерством юстиції України 17.04.2013, інформація про що внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих.

На підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 03.07.2018 № 840 про застосування до арбітражного керуючого Олексенко Н.В. дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), згідно з наказом Міністерства юстиції України від 26.07.2018 № 2473/5, анульовано свідоцтво позивача про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 17.04.2013 №765.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.04.2019 у справі № 826/13149/18, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019, скасовано наказ Міністерства юстиції України від 26.07.2017 № 2473/5 про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльністю арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Олексенко Н.В.

Постановою Верховного Суду від 03.09.2020 касаційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі № 826/13149/18 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого змінено в мотивувальній частині, а саме наказ скасовано у зв`язку із невідповідністю його частині другій статті 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Наказом Міністерства юстиції України від 23.08.2019 № 2639/5 скасовано вищевказаний наказ Міністерства юстиції України від 26.07.2017 № 2473/5.

У вересні 2019 року арбітражний керуючий Олексенко Надія Вікторівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди, завданої протиправними діями відповідача.

23.10.2020 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/13083/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021, задоволено позовні вимоги; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь арбітражного керуючого Олексенко Надії Вікторівни в рахунок відшкодування шкоди 449 020,24 грн., яка завдана Міністерством юстиції України.

05.05.2021 ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 910/13083/19 за касаційною скаргою Міністерства юстиції України за вх. № 3820/2021 на постанову Південного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 та на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2020 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

09.07.2021 ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 910/13083/19 за касаційною скаргою Міністерства юстиції України за вх. № 6117/2021 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 та на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2020.

З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів дійшла наступних висновків.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Конституція України (ст. 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно положень ст. 1176 ЦК України, якою врегульоване питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені нормами статей 1173, 1174 ЦК України.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. ст. 1173 - 1175 ЦК така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб).

У таких справах суд, по-перше, має встановити невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Предметом доказування у даній справі є прийняття незаконного рішення органом державної влади, факт нанесення таким рішенням матеріальної шкоди позивачу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та ухваленим рішенням.

При цьому, для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до положень статей 1166 та 1176 ЦК України необхідна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювана та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів дійшла висновку про те, що скасування в судовому порядку наказу Міністерства юстиції України від 26.07.2017 № 2473/5 про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльністю арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Олексенко Н.В., не може слугувати безспірною підставою для відшкодування позивачу шкоди у вигляді упущеної вигоди в сумі 172 952 грн. внаслідок відсутності у нього можливості в період з 24.08.2019 по 28.02.2021 виконувати повноваження ліквідатора ТОВ «Марількомфрукт» та отримувати відповідну винагороду.

Колегія суддів враховує, що сам по собі факт участі в автоматичному відборі кандидатів арбітражних керуючих Олексенко Н.В., не є безумовною підставою для призначення її ліквідатором ТОВ «Марількомфрукт», а факт прийняття відповідачем вищевказаного наказу Міністерства юстиції України від 26.07.2017 № 2473/5, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між неправомірним анулюванням свідоцтва про право на зайняття діяльністю арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Олексенко Н.В., та завданою їй шкодою у вигляді винагороди, яка могла бути нею одержана в період з 24.08.2019 по 28.02.2021 за виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Марількомфрукт» за умов участі в автоматичному відборі кандидатів арбітражних керуючих та призначення її ліквідатором ТОВ «Марількомфрукт».

До того ж, вказані обставини не можуть напряму ототожнюватися із завданою майновою шкодою, оскільки позивачем остаточно не була втрачена можливість виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Марількомфрукт» в період з 24.08.2019 по 28.02.2021, зважаючи на можливість у комітету кредиторів реалізувати свої функції в процедурах банкрутства, що передбачені статтею 48 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУПБ), зокрема, подати до господарського суду клопотання про призначення погодженої кандидатури арбітражного керуючого Олексенко Н.В. для її призначення на посаду ліквідатора боржника.

Відповідно до частини восьмої статті 48 КУПБ до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про: звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого; інші питання, передбачені цим Кодексом.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 28 КУПБ, арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень ліквідатора у разі звернення комітету кредиторів до господарського суду з таким клопотанням у будь-який час та, при цьому, незалежно від наявності підстав.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, чи вирішувалось комітетом кредиторів ТОВ «Марількомфрукт» питання про звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого Олексенко Н.В. ліквідатором ТОВ «Марількомфрукт» в період з 24.08.2019 по 28.02.2021, чи вживались нею заходи для того, щоб комітет кредиторів ТОВ «Марількомфрукт» відповідне питання розглянув.

Позивачем не вказано обставин, які б свідчили про реальність її намірів взяти участь у справі про банкрутство ТОВ «Марількомфрукт» в період з 24.08.2019 по 28.02.2021.

Між тим, ознакою наявності такої умови відповідальності як причинно-наслідковий зв`язок є те, що протиправні дії заподіювача є причиною, а шкода є наслідком саме такої протиправної поведінки.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 73 ГПК України).

Також частиною першою статті 74 цього ж Кодексу на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 77 та частина перша статті 86 ГПК України).

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують завдану шкоду.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між незаконним рішенням відповідача і шкодою, про яку заявляє позивач.

Отже, позивачем/скаржником не доведено факту нанесення йому шкоди відповідачем та наявності причинного зв`язку між незаконним рішенням відповідача та шкодою, про відшкодування якої заявлено позов, тому у позові належить відмовити.

З наведених підстав Північний апеляційний господарський суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції в цілому правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

За наведених у цій постанові обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи та доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Керуючись ст.ст. 269, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Олексенко Надії Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі № 910/3634/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.10.2021.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді І.П. Ходаківська

С.І. Буравльов