УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання рішення

21.10.2021Справа № 910/10756/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при

секретарі судового засідання Окуджаві Г.Л., розглянувши

заяву Державного підприємства "Гарантований покупець"

про відстрочення виконання судового рішення

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Інвестмент Груп"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 1 694 285,11 грн.

за участю представників:

від заявника (боржника): Онищенко О.А.

від позивача (стягувача): не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Інвестмент Груп" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 1 694 285,11 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 р. вищевказаний позов було задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Інвестмент Груп" основний борг у сумі 1 586 149 грн. 88 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 792 грн. 25 коп.

24.03.2021 р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання зазначеного судового рішення.

Укакзана заява мотивована тим, що виконання гарантованим покупцем (боржником) зобов`язань з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом у інший спосіб, ніж шляхом додержання механізму встановленого Законом України "Про ринок електричної енергії" та Порядком купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 р., неможливе. Посилаючись на обставини фінансування діяльності гарантованого покупця лише в межах кошторису затвердженого регулятором (ПрАТ "НЕК "Укренерго"), часткове виконання ДП "Гарантований покупець" зобов`язань з оплати перед постачальником електроенергії (ТОВ "Солар інвестмент груп"), а також врегулювання на законодавчому рівні порядку погашення боржником заборгованості перед кредиторами протягом 2021-2022 років, заявник просить відстрочити виконання рішення суду на один рік з моменту ухвалення рішення.

Указана заява Державного підприємства "Гарантований покупець", ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 р. була прийнята до розгляду, проте ухвалою ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2021 р. провадження з розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення було зупинене у зв`язку з направленням справи до Північного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 р. рішення суду від 25.02.2021 р. залишено без змін, апеляційнй скаргу - без задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 р. провадження у справі було поновлено у зв`язку з поверненням справи із суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник заявника (боржника) подану заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача (стягувача) до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд заяви, позиція стягувача щодо даної заяви суду невідома.

Суд, розглянувши подану заяву, заслухавши думку представника заявника (боржника) та дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заява про відстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 17.05.2021 р. залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 р. позов ТОВ "Солар інвестмент груп" про стягнення заборгованості у сумі 1 694 285,11 грн. задоволено частково, стягнуто з ДП "Гарантований покупець" основний борг у сумі 1 586 149, 88 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 792, 25 грн., у решті позовних вимог - відмовлено.

Звертаючись до суду з даною заявою, боржник вказує на особливий порядок виконання зобов`язань ДП "Гарантований покупець" з оплати відпущеної електроенергії виробникам за "зеленим" тарифом, що встановлений Законом України "Про ринок електричної енергії" та Порядком купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019; виконання рішення залежить не лише від волі боржника, а в більшій мірі - від виконання спеціальних обов`язків ПрАТ "НЕК "Укренерго". При цьому заявник зазначає, що на сьогоднішній день ПрАТ "НЕК "Укренерго" має значну заборгованість перед ДП "Гарантований покупець", що вбачається з судової справи № 910/16664/20, яка знаходиться у провадженні Господарського суду міста Києва, за позовом ДП "Гарантований Покупець" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення боргу в сумі 25 724 290 343,04 грн.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з роз`ясненнями Вищого господарського суду України, викладеними в постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р., відстрочкою є відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Водночас, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Разом з тим, суд враховує, що згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу та статтею 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже, норми закону не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок коштів своїх контрагентів або бюджету, у виконанні власних обов`язків за зобов`язаннями (звільнення від відповідальності, відстрочення або розстрочення зобов`язань), також не передбачають такого положення й умови договору купівлі-продажу електроенергії № 398/01 від 05.07.2019 р., укладеного сторонами.

Так статтею 1 ЦК України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, факт відсутності фінансування, у тому числі через ненадходження коштів від ПрАТ "НЕК "Укренерго", не є виключною обставиною для звільнення боржника від виконання зобов`язань з оплати придбаної електроенергії та відповідальності за прострочення зобов`язання за рішенням суду.

Також слід зазначити, що складне фінансове становище ДП "Гарантований покупець", яким обґрунтована наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється боржником на власний ризик,.

Так, заявником надані копії балансів та звітів про фінансовий стан ДП "Гарантований покупець" станом на 30.09.2020 р., звіт про управління ДП "Гарантований покупець", що відображають фінансове становище відповідача та результати господарської діяльності товариства, звіт про рух грошових коштів за 9 місяців 2020 р. Однак, із наданих документів фінансової звітності вбачається позитивний дохід підприємства-боржника, а тому суд не може дійти до беззаперечного висновку про тяжкий фінансовий стан заявника. При цьому, указані документи не містять відображення реального фінансового становища боржника станом на день звернення до суду з заявою про відстрочення судового рішення (24.03.2021).

Таким чином, суд вважає, що надані заявником докази його фінансового становища лише вказують на результати поточної підприємницької діяльності ДП "Гарантований покупець", а не на скрутне матеріальне становище боржника, та не свідчать про винятковість обставин, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення. Наведені боржником обставини щодо неможливості виконати рішення вказують лише на несприятливі наслідки виконання рішення суду для відповідача.

Проте, на час розгляду заяви будь-який нормативних акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж передбачено договором та Порядком купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, відсутній.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 р. наявність заборгованості, підтверджена обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Виходячи з цього та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України і Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності, суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Отже, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Таким чином суд вважає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що з моменту ухвалення рішення по даній справі пройшло вже майже 8 місяців, господарський суд приходить до висновку, що відсутні підстави для відстрочення виконання рішення у даній справі.

За таких обставин, керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання судового рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 р. у справі № 910/10756/20 відмовити.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 21 жовтня 2021 року.

Повний текст ухвали складений 26 жовтня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К. І.