ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021 року Справа № 917/1294/21

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, 39600,

до Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 33 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, 39623, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Гвардійська, буд. 14,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою № 38/1190 від 30.07.2021 року (вх. № 1440/21 від 13.08.2021 року) до Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 33 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 407 101,20 грн. вартості спожитої теплової енергії, 5 101,19 грн. інфляційні нарахування та 3 105,63 грн. 3% річних від простроченої суми.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач в період з березня 2021 року по травень 2021 року не своєчасно здійснював оплату спожитої теплової енергії на умовах договору про надання послуг з постачання теплової енергії № 5039 від 15.03.2021 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1294/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи.

Відповідач надав відзив на по позовну заяву № 01-30/101 від 03.09.2021 року (вх. № 10007 від 07.09.2021 року), у якому заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням на ту обставину, що акти про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії на адресу закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 33 не надходили, відтак, ними не підписані. Крім того, відсутня вина установи в порушенні грошових зобов`язань за договором № 5039 від 15.03.2021 року, оскільки, вони є неприбутковою бюджетною установою, джерелом фінансування якої є кошти міського бюджету (відсутність бюджетного фінансування).

У відповіді на відзив № 38/1378 від 09.09.2021 року (вх. № 10202 від 13.09.2021 року) позивач заперечує проти доводів відповідача, оскільки зобов`язання мають виконуватися належним чином, а відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ Кременчуцька ТЕЦ з 25.04.2019 року визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ". З 25.04.2019 pоку послуги з теплопостачання надає ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ".

15.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (виконавець) та Кременчуцьким закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 33 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (споживач) було укладено договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії № 5039.

З умовами договору виконавець зобов`язався надавати споживачеві послуги з постачання теплової енергії на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Пунктом 1.3 договору визначено опалювальну площу та теплове навантаження будівлі споживача, наявність приладу обліку на об`єкті споживача, а розділом 4 договору встановлено тариф на послугу на дату укладення договору та можливість його зміни і повідомлення про це споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 «Правил користування тепловою енергією» затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року та розділу 4 договору.

Згідно з п. 23 Правил - розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими установленому порядку.

За умовами п. 3.6 договору споживач щомісяця, до останнього дня включно розрахункового місяця, подає виконавцю інформацію про фактичне споживання теплої енергії згідно показників приладу комерційного обліку теплової енергії. При відсутності даних показників комерційного обліку теплової енергії до останнього, дня включно розрахункового місяця кількість спожитої теплової енергії визначається розрахунковим методом. Зняття споживачем показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплої енергії оформлюється відомістю про фактичні покази розрахункових приладів обліку на підставі якої здійснюється розрахунок, оформлення рахунку та акта про обсяги спожитої (поставлені споживачу (субспоживачу) теплової енергії. Акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії підтверджується споживачем у десятиденний термін.

Пунктом 8.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом одного року з дати набрання чинності. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України умови договору поширюються на правовідносини, які відбулися між сторонами з 01.01.2021 року.

Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, поставив відповідачу в період з березня 2021 року по травень 2021 року теплову енергію.

Проте, споживач порушував терміни оплати за теплову енергію, встановлені договором. Станом на дату звернення до суду у відповідача виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 407 101,20 грн. та нараховано позивачем 5 101,19 грн. інфляційних нарахувань, 3 105,63 грн. - 3% річних від простроченої суми.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV від 02.06.2005 р. "Про теплопостачання" (із змінами та доповненнями, далі Закон України "Про теплопостачання") тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за договором № 5039 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 15.03.2021 року.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги своєчасно не оплатив, заборгованість відповідача станом на дату звернення до суду склала 407 101,20 грн.

Відповідач заперечує проти обсягів спожитої теплової енергії з посиланням на ту обставину, що на актах про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії за березень, квітень, травень 2021 року відсутній підпис споживача, оскільки вказані акти на адресу Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 33 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не надходили.

Проте, до матеріалів справи долучено список вручення рахунків та актів про обсяги спожитої теплової енергії, з яких вбачається що вони вручені отримувачу послуг по договору № 5039 за березень 2021 року - 13.04.2021 року, за квітень 2021 року 13.05.2021 року та за травень 2021 року 10.06.2021 року.

Пунктом 3.6 договору сторони, зокрема, погодили, що акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії підтверджується споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення споживачем належно підтвердженого акта про обсяги спожитої (поставлені споживачу (субспоживачу) теплової енергії або відмови від його підпису, останній вважаєте дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками виконавця.

Отже, в силу п. 3.6 договору обов`язок підписати та повернути акти про обсяги спожитої теплової енергії покладено на споживача.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 407 101,20 грн. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 4.3 договору тривалість розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг, оплати послуги виконавці становить з першого по останнє число місяця, але не може перевищувати місяць.

Відповідно до п. 4.5 договору споживач здійснює оплату за цим договором за спожиту послугу протягом (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Позивач заявив до стягнення з відповідача штрафні санкції в розмірі 8 206,82 грн., що включають в себе: 3 105,63 грн. - 3% річних та 5 101,19 грн. - інфляційних нарахувань за прострочення оплати у період березня, квітня та травня 2021 року.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Здійснивши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт" перерахунок 3 % річних та втрат від інфляції суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 6 229,62 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 33 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (39623, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Гвардійська, буд. 14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" ( вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) заборгованість в розмірі 415 308,02 грн., що включає в себе: 407 101,20 грн. вартість спожитої теплової енергії, 5 101,19 грн. інфляційні нарахування, 3 105,63 грн. 3% річних від простроченої суми та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 229,62 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С.М.