РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2021Справа № 910/10786/21

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з

обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва"

Харківське шосе, 148-а, м. Київ, 02175

до Приватного підприємства «БЕТАРЕД ТРЕЙДС»

61000, Харківська обл., місто Харків, пр. Науки, 27Б

про стягнення 108 758,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Васильок" (далі-відповідач) про стягнення 108 758,98 грн. заборгованості з орендної плати.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди №149/2017 від 30.01.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10786/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

27.08.2021 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в котрому проти позову заперечує повністю з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

09.09.2021 позивачем до суду подано клопотання про зміну реквізитів відповідача, в котрій вказує, що 06.08.2021 відбулася зміна найменування та місця знаходження відповідача із Приватного підприємства "Васильок" на Приватне підприємство «БЕТАРЕД ТРЕЙДС» ().

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Керуюча компанія створена на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270. Відповідно до п. 6 вищезазначеного рішення, комунальними підприємствами "Господар Дарницького району міста Києва", "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва" та "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" було передано новоствореній Керуючій компанії житловий фонд, який був переданий до сфери управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі станом на 01 серпня 2014 року.

Відповідно до Розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючої компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Одним із закріплених об`єктів є будинок № 3 на вул. Бориспільська, в якому Приватне підприємство «Васильок» (далі - Боржник/Орендар) є орендарем нежитлового приміщення, зокрема, на підставі Договору № 149/2017 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір), укладеного 30.01.2020 Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - Орендодавець) та Позивачем.

Орендодавець на виконання пункту 11 частини III протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 23.06.2017 № 54, розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 13.09.2017 № 590 «Про погодження змін істотних умов договору про передачу майна територіальної громади ::ета Києва в оренду в Дарницькому районі» та на виконання пункту 242 додатка протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 17 грудня 2019 року № 50/185, розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 20 січня 2020 року № 37 «Про внесення змін до істотних умов договору дію передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду в Дарницькому районі» передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно - нежитлові приміщення №1 по №5 група приміщень № 2), 1 поверх, літ. А, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - Об`єкт, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 3, для використання під розміщення комп`ютерного клубу без нічного режиму роботи (62,41 кв.м.) та розміщення кафетерію, що здійснює продаж товарів підакцизної групи (34,69 кв.м.) загальною площею 97,10 кв.м.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, далі - Методика, затвердженої рішенням Київради від 21.04.2015 року № 415/1280 зі змінами та доповненнями, і становить без ПДВ: 173 грн. 89 коп. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць оренди станом на 01 січня 2020 - 16 884 грн. 86 коп.

Відповідно до п. 3.2. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на поточний місяць.

Згідно до п. 3.5. Договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом із орендною платою.

Згідно до п. 3.6. Договору орендна плата сплачується Орендарем на рахунок Підприємства-Балансоутримувача [...], починаючи з дати підписання акта приймання- передачі.

Згідно до п. 3.7. Договору орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 4.2.3. Договору Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

Вищезазначений Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 11 вересня 2027 року (п. 9.1. Договору). Такий строк дії Договору було збільшено податковою угодою від 30.01.2020 до Договору (у порівнянні з першою редакцією Договору від 13.09.2017) та наразі складає 9 років, 364 дні, а також було викладено Договір в новій редакції (що додається до даної заяви).

Факт приймання-передачі приміщення від Орендодавця до Орендаря було затверджено та зафіксовано в Акті приймання-передачі об`єкта оренди від 30.01.2020 до Договору (додаток № 3 до Договору).

Відповідно до рішення Київської міської ради від 26.03.2020 № 903/9073 «Про деякі питання нарахування орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, плата за право тимчасового користування місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламних засобів» (далі - Рішення) тимчасово, на строк з моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (далі - Постанова) встановлено орендну плату за оренду майна територіальної громади міста Києва у розмірі 50% від розміру орендної плати, визначеної у договорах оренди, укладених до набрання чинності цим Рішенням.

Водночас, пунктом 2 Рішення встановлено, що тимчасово з моменту набрання чинності Постановою до 31.07.2020, у випадку неможливості використання об`єкта оренди у зв`язку із введенням обмежувальних заходів, передбачених Постановою, про що - орендар має повідомити орендодавцю та підприємству-балансоутримувачу, встановлено орендну плату за оренду комунального майна територіальної громади міста Києва у розмірі 1(одна) гривня.

Також, абзацом 3 пункту 2 Рішення визначено, що у випадку направлення орендарем повідомлення про неможливість використання об`єкта оренди та не направлення повідомлення про намір використовувати об`єкт оренди, але встановлення орендодавцем або підприємством - балансотуримувачем факту використання орендарем об`єкта оренди - орендна плата підлягає нарахуванню та сплаті в повному обсязі, передбаченому договором оренди.

Від Орендаря 06.04.2020 року надійшло письмове повідомлення про неможливість використання об`єкта оренди, у зв`язку із запровадженням карантину та неможливістю займатися основною діяльністю.

З огляду на наведене, у квітні 2020 року Відповідачу було нараховано 50% орендної плати.

З пояснень позивача вбачається, що 05.06.2020 комісією із залученням представників ЖЕД-210 та Керуючої компанії проведено обстеження нежитлових приміщень за адресою вул. Бориспільська, буд. 3.

Відповідно до акту перевірки (обстеження) об`єкта оренди в житловому будинку № 3 на вул. Бориспільська від 05.06.2020 та проведеної фотофіксацїї встановлено, що орендоване ПП «Васильок» приміщення використовується, незважаючи на карантинні обмеження.

Таким чином, у червні 2020 року Керуюча компанія здійснила донарахування орендної плати у повному обсязі за період з березня 2020 по червень 2020, у зв`язку із проведенням господарської діяльності в орендованому приміщенні.

За липень 2020 року - нарахування орендної плати проведено у повному обсязі. Серпень, вересень, жовтень 2020 року нарахування здійснювалося у розмірі 50% орендної плати, у зв`язку з Рішенням Київської міської ради від 30.07.2020 № 253/9332 «Про деякі питання нарахування орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, плата за право тимчасового користування місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва».

Позивач вказує, що Орендар не сплатив в повному обсязі вищезазначену орендну плату, у зв`язку з чим Керуюча компанія направила Боржнику претензії: від 07.09.2020 № 3208-09/2020; від 08.10.2020 № 3629-10/2020; від 05.11.2020 № 3984-11/2020.

Позивач звернувся із заявою про видачу судового наказу, за результатами розгляду якої було видано судовий наказ Господарського суду міста Києва № 910/19416/20 від 10.12.2020, проте Боржником його скасовано (ухвала Господарського суду міста Києва від 02.06.2021).

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті порушення відповідачем грошового зобов`язання за Договором. Відповідач в установлений Договором не здійснив сплату на користь позивача орендної плати в сумі 97 587,20 грн.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі в оренду, прийняття відповідачем та користування ним об`єктами оренди за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказує, що протягом березня-липня 2020 року включно ПП «Васильок» не здійснювало господарську діяльність, було звільнено від орендної плати на підставі Рішення Київської міської ради 26.03.2020 р. «Про деякі питання нарахування орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва», яке врегульовувало відносини до 31 липня 2020 року. Також відповідач вказує, що актом перевірки (обстеження) об`єкта оренди в житловому будинку №3 на вул. Бориспільська від 05.06.2020 не може підтверджуватись здійснення ПП «Васильок» господарської діяльності, а лише підтверджує факт знаходження там особи жіночої статі за прилавком та відкритих дверей.

У даному випадку господарський суд звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна копія акту перевірки (обстеження) об`єкта оренди в житловому будинку №3 на вул. Бориспільська від 05.06.2020, в котрому членами комісії зафіксовано здійснення відповідачем господарської діяльності в орендованому приміщенні. Водночас, відповідачем належних та допустимих доказів на спростування вказаного доводу позивача до матеріалів справи не представлено. За таких обставин, суд, враховуючи приписи ст. 73 - 80 ГПК України, дійшов висновку про те, що докази надані позивачем на підтвердження факту здійснення відповідачем господарської діяльності в орендованому приміщенні є більш вірогідними, ніж посилання відповідача на те, що вказаний акт та фотофіксація підтверджує лише факт знаходження в приміщенні особи жіночої статі за прилавком та відкритих дверей. А тому такі доводи відхиляються судом як необґрунтовані.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по договору №149/2017 від 30.01.2020 за період з березня 2020 по жовтень 2020 настав до прийняття рішення по суті справи, заборгованість відповідача з орендної плати у розмірі 97 587,20 грн. підтверджена матеріалами справи, доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідач контррозрахунку суми позову, доказів на підтвердження наявності підстав звільнення його від відповідальності за невиконання зобов`язань по договору, не надав.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2886,24 грн. - 3 % річних та 8285,54 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період 16.03.2020 - 24.06.2021.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 2886,24 грн. - 3 % річних та 8285,54 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період 16.03.2020 - 24.06.2021.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав. Доводи відповідача проти задоволення позову, що викладені у відзиві, суд розглянув та відхилив, як такі що не спростовують заявлених позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

З огляду на вказані вище приписи законодавства та встановлені судом обставини неналежного виконання відповідачем умов договору щодо повного розрахунку за надані послуги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «БЕТАРЕД ТРЕЙДС» (61000, Харківська обл., місто Харків, пр. Науки, 27Б, ідентифікаційний код 30517672) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" (Харківське шосе, 148-а, м. Київ, 02175, ідентифікаційний код 39604270) заборгованість з орендної плати в сумі 97 587,20 грн., 2886,24 грн. - 3 % річних, 8285,54 грн. - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов