УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

26.10.2021Справа № 910/17154/21

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

заяву Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ"

про забезпечення позову,

Без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" (далі - Об`єднання, позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просило визнати такими, що не підлягають виконанню, виконавчі написи, зареєстровані у реєстрі за № 402 та № 403, вчинені 30.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем (свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 8404, місцезнаходження: Україна, 02068, місто Київ, проспект Петра Григоренка, 15, приміщення 3) про стягнення з Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" заборгованості у розмірі 7 575 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Об`єднання посилалося на те, що 22.10.2021 року йому стало відомо про обставини, які можуть свідчити про вчинення третіми особами, які не мають жодного стосунку до Об`єднання, спроби заволодіння його коштами.

Так, із отриманої позивачем 22.10.2021 року копії постанови про арешт коштів боржника від 22.10.2021 року у виконавчому провадженні № 67238112 вбачається, що 25.06.2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" нібито було укладено договір позики № 164/73, строк виконання зобов`язань за яким у розмірі 7 500 000,00 грн. є таким, що настав 25.06.2020 року.

30.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 403 про стягнення з Об`єднання заборгованості у загальному розмірі 7 575 000,00 грн., яка складається із: заборгованості за договором позики від 25.06.2019 року № 164/73 у розмірі 7 500 000,00 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріуса, у розмірі 75 000,00 грн.

22.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ліліцьким Романом Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого напису № 403, виданого 30.07.2020 року, винесено постанову про арешт коштів боржника (Об`єднання) у виконавчому провадженні № 67238112, відповідно до якої прийнято рішення накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (Об`єднанню) у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8 332 700 грн.

У той же час Об`єднання наголошувало на тому, що договір позики від 25.06.2019 року № 164/73 позивач з Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" ніколи не укладав, цей правочин не є кредитним договором, не може бути нотаріальним та не підпадає під інші ознаки документа, на якому може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, що свідчить про порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем порядку вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи, що виконавчий напис вчинений на неіснуючому (підробленому) документі, наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, позивач вказував, що 23.10.2021 до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (банк, який обслуговує рахунок позивача) із вимогою від 19.10.2021 року № 29941 звернувся приватний виконавець Лужинецький П.В., надавши постанову про арешт коштів боржника від 19.10.2021 року, винесену ним у межах виконавчого провадження № 67181386. Зазначене виконавче провадження відкрито приватним виконавцем Лужинецьким П.В. на підставі виконавчого напису № 402, вчиненого 30.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" заборгованості в сумі 7 575 000,00 грн.

Враховуючи наведене, позивач зазначав, що на підробленому договорі позики від 25.06.2019 року № 164/73 було вчинено ще один виконавчий напис з метою заволодіння грошовими коштами Об`єднання, а також з метою утруднення позивачу можливості захистити свої права.

Зважаючи на викладені обставини, позивач просив суд визнати такими, що не підлягають виконанню, виконавчі написи, зареєстровані у реєстрі за № 402 та № 403, вчинені 30.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" заборгованості у розмірі 7 575 000,00 грн.

Слід зазначити, що у позовній заяві Об`єднання просило залучити Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду Володимира Олександровича до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Одночасно із позовною заявою Об`єднання подало заяву про забезпечення вищенаведеного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів № 402 та № 403, вчинених 30.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з Об`єднання на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" заборгованості у розмірі 7 575 000,00 грн., а також заборони Акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк" вчиняти будь-які дії, здійснювати будь-які платежі з рахунків, відкритих у Акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк" Об`єднанню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ".

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач вказував на те, що проти нього посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" вживаються дії щодо рейдерського захоплення та вилучення його активів.

Так, 22.10.2021 року позивач дізнався, що до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" звернувся приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ліліцький Роман Володимирович із листом від 22.10.2021 року № 67238112/472, яким повідомив про арешт коштів Об`єднання на підставі постанови про арешт коштів боржника від 22.10.2021 року у виконавчому провадженні № 67238112 на загальну суму 8 332 700,00 грн. Разом із вказаним листом до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" була надіслана платіжна вимога № 67238112 на списання 8 332 700,00 грн. з рахунку, відкритого позивачем у наведеному банку.

Позивач звернув увагу на те, що зазначена платіжна вимога приватного нотаріуса Ліліцького Р.В. є нічим іншим, як спробою здійснити протиправне заволодіння коштами Об`єднання.

23.10.2021 року до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (банку, що обслуговує рахунок позивача) із вимогою від 19.10.2021 року № 29941 звернувся приватний виконавець Лужинецький П.В., надавши постанову про арешт коштів боржника від 19.10.2021 року, винесену ним у межах виконавчого провадження № 67181386. Приватний виконавець у вказаному документів вимагав у Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" перерахувати йому грошові кошти, належні позивачу, в межах суми стягнення 8 333 500 грн. при примусовому виконанні виконавчого напису № 402, виданого 30.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з Об`єднання 7 575 000,00 грн. заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ".

У той же час позивач зауважив, що у разі списання коштів на користь приватних виконавців, вони одразу ж будуть передані Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ", яке матиме можливість безперешкодно їх перерахувати будь-якій третій особі, що у подальшому унеможливить повернення цих коштів позивачем.

Крім того, 23.10.2021 за вх. № 21100 у Шевченківському УП ГУНП України в м. Києві зареєстрована заява Об`єднання про вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" спільно з приватним виконавцем, приватним нотаріусом спільних дій, спрямованих на заволодіння коштами Об`єднання (заява долучена до позову). Враховуючи, що ці особи очевидно усвідомлюють, що грошові кошти відчужуються незаконно, вони, на думку заявника, спробують вчинити дії щодо їх відчуження у спосіб, який утруднить їх повернення (перерахування невідомим особам, передання їх в позику тощо). Разом із тим, у позивача відкритий лише один рахунок в Акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк", а відтак виведення майна з єдиного рахунку Об`єднання не лише ускладнить повернення означених коштів, а й позбавить заявника усіх наявних засобів для функціонування (заробітна плата працівникам, сплата обов`язкових платежів до державного бюджету тощо).

Також заявник вказав, що 23.10.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у своєму листі підтвердив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" ніколи не зверталось до нього за вчиненням будь-яких виконавчих написів, боржником за якими є Об`єднання, у тому числі за вчиненням спірних виконавчих написів від 30.07.2020 року № 402 та № 403.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з положеннями частини 5 статті 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши подану Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

З аналізу положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що означеною нормою процесуального права передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто, за замістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 3 означеної статті Кодексу суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, у тому числі шляхом заборони іншим особам здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання а також шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, суди розглядають вказані заяви із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Також судом враховано правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 року № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зі змісту поданих Об`єднанням матеріалів вбачається, що останнє звернулося до суду з позовом про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих написів, зареєстрованих у реєстрі за № 402 та № 403, вчинених 30.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" заборгованості у розмірі 7 575 000,00 грн. на підставі договору позики від 25.06.2019 року № 164/73, який позивач зі стягувачем (Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ") ніколи не укладав, цей правочин не є кредитним договором, не може бути нотаріальним та не підпадає під інші ознаки документа, на якому може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса. Тобто позовна заява містить немайнові вимоги, рішення про задоволення яких не вимагатиме примусового виконання.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її можливістю передчасного (до закінчення розгляду зазначеного позову) списання належних йому коштів на користь приватних виконавців, які в результаті будуть невідкладно передані Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ", яке, у свою чергу, матиме можливість безперешкодно їх перерахувати будь-якій третій особі, що у подальшому унеможливить повернення цих коштів позивачем.

Вищевказані обставини в їх сукупності підтверджені доданими позивачем до позовної заяви, заяви про зміну предмета позову та заяви про вжиття заходів забезпечення позову документами, зокрема, листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. від 23.10.2021 року, в якому останній підтвердив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" ніколи не зверталось до нього за вчиненням будь-яких виконавчих написів, боржником за якими є Об`єднання, у тому числі за вчиненням спірних виконавчих написів від 30.07.2020 року № 402 та № 403.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, у даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин, зважаючи, що на даний момент відкриті виконавчі провадження з примусового виконання оскаржуваних виконавчих написів від 30.07.2020 року № 402 та № 403, вчиненого від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., а позивач оскаржує такі виконавчі написи в судовому порядку шляхом подання позову про визнання їх такими, що не підлягають виконанню, через те, що вважає, що такі виконавчі написи здійснено з порушенням норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про існування реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів від 30.07.2020 року № 402 та № 403 та заборони Акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк" вчиняти будь-які дії, здійснювати будь-які платежі з рахунків, відкритих у Акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк" Об`єднанню безпосередньо на користь вказаного у цих виконавчих написах стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ") може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Так у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово стягнуто вказану в оскаржуваних виконавчих написах від 30.07.2020 року № 402 та № 403 суму грошових коштів, яка є значною, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Об`єднання.

Крім того, при вирішенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову судом також враховано, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Так, суд визнав наявність зв`язку між вказаними Об`єднанням заходами забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходів із заявленими позивачем вимогами.

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, судом оцінено, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зазначеним у заяві позивача, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірних виконавчих написів від 30.07.2020 року № 402 та № 403 та заборони Акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк" вчиняти будь-які дії, здійснювати будь-які платежі з рахунків, відкритих у цьому банку Об`єднанню безпосередньо на користь вказаного у цих виконавчих написах стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ", є адекватними та ефективними способами забезпечення позову.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року в справі № 910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 року в справі № 924/790/18, від 11.10.2019 року в справі № 910/4762/19, від 06.04.2020 року в справі № 203/1491/19 та від 30.09.2020 року в справі № 910/19113/19.

Суд відзначає, що заходи забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса та заборони Акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк" здійснювати будь-які платежі з рахунків позивача безпосередньо на користь стягувача за цими виконавчими написами не є тотожним з позовними вимогами про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, оскільки в даному випадку до вирішення спору по суті про відповідність/невідповідність оспорюваних виконавчих написів вимогам закону фактично лише зупиняється процедура виконання таких виконавчих написів з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З приводу зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування означених заходів відповідно до частини 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком суду, для реалізації якого, у даному випадку, у господарського суду достатні підстави відсутні.

Враховуючи відсутність доказів можливості завдання збитків заявленими позивачем та задоволеними судом заходами забезпечення позову, з урахуванням законодавчо обґрунтованого характеру вжитих заходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, заява Об`єднання про забезпечення позову визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" про забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 403, вчиненого 30.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" заборгованості у розмірі 7 575 000,00 грн.

3. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 402, вчиненого 30.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" заборгованості у розмірі 7 575 000,00 грн.

4. Заборонити Акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4; ) вчиняти будь-які дії, здійснювати будь-які платежі з рахунків, відкритих у Акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк" Адвокатському об`єднанню "Всеукраїнська адвокатська допомога" (03067, місто Київ, вулиця Гарматна, будинок 31-А, квартира 116; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" (02000, місто Київ, вулиця Миколи Краснова, будинок 17; ).

5. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання до 27.10.2024 року.

6. Стягувач: Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" (03067, місто Київ, вулиця Гарматна, будинок 31-А, квартира 116; ).

7. Боржник: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4; ).

8. Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕВЕРС СКМ" (02000, місто Київ, вулиця Миколи Краснова, будинок 17; ).

9. Ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ломака Вікторія Сергіївна