УХВАЛА

28 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/2031/21

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Банаська О.О., Жукова С.В.

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" з доданими до неї матеріалами

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 року

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.06.2021 року

та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року

у справі № 922/2031/21

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Конфіденс Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гелікон"

про визнання банкрутом,-

В С Т А Н О В И В:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 року, ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.06.2021 року та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року у справі № 922/2031/21, в якій просить суд поновити строк на касаційне оскарження; оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати; справу передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

З аналізу статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Розглянувши касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами, Суд дійшов до висновку про відмову у прийнятті касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна", з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційна скарга надійшла безпосередньо до Верховного Суду без матеріалів справи №922/2031/21.

Щодо оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 року якою зокрема відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гелікон", Суд зазначає наступне.

З інформації наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень в суді апеляційної інстанції фактично не здійснювався перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 року, оскільки ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року було закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Енсол Україна м. Ковель, Волинська область на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.06.2021 року у справі №922/2031/21.

Відповідно до п.4 частини 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або обов`язки), мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У зв`язку з тим, що ухвала Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 року в апеляційному порядку по суті не переглядалася, остання відповідно до вимог ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 14.06.2021 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року, Суд зазначає наступне.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Енсол Україна м. Ковель, Волинська область на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.06.2021 року у справі № 922/2031/21, залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.06.2021 року у справі № 922/2031/21, залишено без змін.

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини першої ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положення частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства передбачають, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений в частині третій ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства перелік судових рішень, що підлягають самостійному касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено можливість оскарження окремо постанов суду апеляційної інстанції, прийнятих за результатами апеляційного перегляду ухвал місцевого господарського суду у справах про банкрутство щодо об`єднання в одне провадження заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, що в сукупності з положеннями статті 287 ГПК України виключає можливість касаційного перегляду у разі окремого оскарження такої постанови суду апеляційної інстанції.

Водночас, абзацом 2 частини третьої статті 9 КУзПБ передбачено, що скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.

При цьому Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом частини третьої ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства при вирішенні питання про можливість касаційного оскарження процесуального документа суду апеляційної інстанції визначальним є саме судовий акт суду першої інстанції, а не результат його перегляду в апеляційному порядку, та відповідно, зміст резолютивної частини процесуального документа суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів скарги, предметом касаційного оскарження є постанова Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року у справі № 922/2031/21 предметом перегляду якої була саме ухвала Господарського суду Харківської області від 14.06.2021 року якою відмовлено в об`єднанні в одне провадження заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство можливість оскарження якої окремо в касаційному порядку не передбачено частиною 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" на вказані судові рішення, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" з доданими до неї матеріалами на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 року на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.06.2021 року та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року у справі № 922/2031/21 на підставі підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини першої статті 293, 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" з доданими до неї матеріалами на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 року на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.06.2021 року та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року у справі № 922/2031/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Жуков С.В.