ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року Справа № 915/588/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: не з`явився;

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (61003, м.Харків, пр.-т Московський, буд.10/12, ; електронна адреса: ),

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3, )

в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, код ЄДРПОУ ВП:20915546; e-mail: ; електронна адреса представника Свернюк С.П.: E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

про: стягнення заборгованості в розмірі 510439,37 грн, -

в с т а н о в и в:

05.05.2021 Акціонерне товариство "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №22110-891 від 12.04.2021 (вх.№6708/21), в якій просить стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 510439,37 грн заборгованості за Договором №8191-16-06/2-123-08-16-02587 на виконання проектних робіт від 05.07.2016, з яких: 451980,35 грн основного боргу, 8913,24 грн збитків від інфляції, 3484,85 грн - 3% річних, 14422,31 грн пені та 31638,62 грн штрафу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору №8191-16-06/2-123-08-16-02587 на виконання проектних робіт від 05.07.2016 відповідач не здійснив оплату за виконані проектні роботи позивачем у строк передбачений договором, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за вказаним договором у розмірі 451980,35 грн, у зв`язку з чим позивачем було також нараховано збитки від інфляції, 3% річних, пеня та штраф.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021 - справу №915/588/21 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.

Ухвалою суду від 17.05.2021 даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

04.06.2021 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви №22110-1338 від 01.06.2021 (вх.№8557/21) на виконання вимог, викладених в ухвалі суду від 17.05.2021.

Ухвалою суду від 09.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відмовлено. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 06.07.2021.

29.06.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №32/757 від 25.06.2021 (вх.№9810/21), в якому зазначив, що станом на сьогодні ринок електричної енергії України перебуває в кризовому стані. Накопичена заборгованість поставила під загрозу стабільну безпечну роботу ДП "НАЕК "Енергоатом" та виконання ним своїх зобов`язань перед державою, працівниками, кредиторами, у т.ч. державними банками, та контрагентами. Наразі основна причина накопичення боргу - заборгованість ДП "Гарантований покупець" перед ДП "НАЕК "Енергоатом". У зв`язку із значним зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ДП "НАЕК "Енергоатом", суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, виникла серйозна фінансова криза не платежів, що, в свою чергу, і призвело до порушення строків виконання зобов`язань з оплати за договорами, у тому числі за Договором №8191-16-06/2-123-08-16-02587 від 05.07.2016. Посилаючись на ст.614 ЦК України відповідач вказує, що посилання фінансового стану ДП "НАЕК "Енергоатом" за 10 місяців 2020 року є публічно доступними, розміщені за адресом: http://www.energoatom.com.ua/uploads/2020/%D0%A0%D0%9F%D0%97/pidsumki-10-2020_D0%9E.pdf. Таким чином, вина як підстава для відповідальності ВП ЮУ АЕС відсутня.

29.06.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами б/н б/д (вх.№9811/21 від 29.06.2021), в якому просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,0 грн.

29.06.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій б/н б/д (вх.№9812/21 від 29.06.2021), в якому просить зменшити розмір стягуваної неустойки (штрафу та пені) на 90%.

05.07.2021 від позивача надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог та повернення сплаченого судового збору б/н від 01.07.2021 (вх.№10233/21), в якому повідомив суд, що 25.05.2021 (після первинного подання позовної заяви до суду) платіжним дорученням №УКС/178 відповідачем було сплачено грошову суму 385854,35 грн - сума заборгованості за Актом №1 від 28.10.2020, що входить до предмету спору. Незважаючи на те, що відповідач у своєму відзиві не повідомляє про проведену часткову оплату, вказані обставини свідчать про відсутність предмету спору у даній справі в частині стягнення заборгованості за актом №1 від 28.10.2020 в розмірі 385854,35 грн, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі №915/588/21 в частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 385854,35 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору та просить повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5386,59 грн сплачений згідно платіжного доручення №1859 від 21.04.2021. Крім того, того ж дня від позивача надійшла заява б/н від 01.07.2021, в якій просить підготовче засідання у справі №915/588/21, призначене на 06.07.2021 об 11:30, провести за відсутності позивача та/або його представника.

05.07.2021 від відповідача на електронну пошту суду надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву №32/784 від 05.07.2021 (вх.№10239/21), в яких повідомляє, що 25.05.2021 ним оплачено Акт №1 від 28.10.2020 в сумі 385854,35 відповідно до платіжного доручення №УКС/178 від 25.05.2021.

06.07.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив б/н від 02.07.2021 (вх.№10304/21), в якій виклав свої заперечення на доводи викладені у відзиві відповідача та в клопотаннях про зменшення розміру штрафних санкцій та про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Просить суд врахувати доводи, викладені у відповіді на відзив, під час ухвалення рішення у вказаній справі та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій.

06.07.2021 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 04.08.2021.

03.08.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява б/н від 02.08.2021 (вх.№11857/21), в якій просить підготовче засідання у справі №915/588/21, призначене на 04.08.2021 о 10:30, провести за відсутності позивача та/або його представника. Також просить підготовче засідання у справі №915/588/21 закрити, призначити справу до судового розгляду по суті.

04.08.2021 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 25.08.2021.

20.08.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява б/н від 20.08.2021 (вх.№12695/21), в якій просить слухання справи №915/588/21 проводити за відсутності позивача та/або його представника, закрити провадження у справі №915/588/21 в частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 385854,35 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №8191-16-06/2-123-08-16-02587 від 05.07.2016 у розмірі 124585,02 грн, з якої: 66126,0 грн основного боргу, 8913,24 грн збитків від інфляції, 3484,85 грн - 3% річних, 14422,31 грн пені та 31638,62 грн штрафу, а також просить повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5386,59 грн сплачений згідно платіжного доручення №1859 від 21.04.2021.

25.08.2021 суд ухвалив відкласти розгляд справи на 07.10.2021.

03.09.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про розподіл судових витрат б/н від 30.08.2021 (вх.№13269/21), в якій просить приєднати до матеріалів справи №915/588/21 вказану заяву та додані до неї докази на підтвердження судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 2270,0 грн судового збору та 6000,0 грн витрат на правову допомогу.

14.09.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про приєднання доказу фактично понесених витрат на правову допомогу б/н від 09.09.2021 (вх.№13940/21).

05.10.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява б/н від 05.10.2021 (вх.№15020/21), в якій просить слухання справи №915/588/21 проводити за відсутності позивача, закрити провадження у справі №915/588/21 в частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 385854,35 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №8191-16-06/2-123-08-16-02587 від 05.07.2016 у розмірі 124585,02 грн, з якої: 66126,0 грн основного боргу, 8913,24 грн збитків від інфляції, 3484,85 грн - 3% річних, 14422,31 грн пені та 31638,62 грн штрафу, а також стягнути 2270,0 грн судового збору та 6000,0 грн витрат на правову допомогу. Повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5386,59 грн сплачений згідно платіжного доручення №1859 від 21.04.2021.

07.10.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява б/н від 07.10.2021 (вх.№15094/21), в якій повідомив суд, що 25.05.2021 (після первинного подання позовної заяви до суду) платіжним дорученням №УКС/178 відповідачем було сплачено грошову суму 385854,35 грн - сума заборгованості за Актом №1 від 28.10.2020, що входить до предмету спору (клопотання позивача про закриття провадження у справі у редакції від 01.07.2021). 30.09.2021 платіжним дорученням №УКС/406 відповідачем було сплачено грошову суму 66126,0 грн - сума заборгованості за Актом №2 від 21.12.2020, що входить до предмету спору. Таким чином, на час розгляду справи судом сума основної заборгованості сплачена відповідачем у повному обсязі, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі №915/588/21 в частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 66126,0 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У судовому засіданні 07.10.2021 підписано вступну та резолютивну частини рішення суду без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

05.07.2016 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" (замовник, відповідач у справі) та Відкритим акціонерним товариством "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (виконавець, позивач у справі), укладено Договір №8191-16-06/2-123-08-16-02587 на виконання проектних робіт (надалі - Договір), відповідно до п.1 якого, замовник доручає та зобов`язується оплатити, а виконавець приймає на себе виконання проектних робіт на тему: "ВП "Южно-Українська АЕС". Енергоблок №3. Система контролю запізнілих нейронів".

Відповідно до п.2.1 Договору вартість робіт згідно цього договору та відповідно до протоколу погодження договірної ціни (Додаток №2), що є невід`ємною частиною цього договору, складає: 376650,29 грн. Крім того, ПДВ: 75330,06 грн. Усього з урахуванням ПДВ: 451980,35 грн.

Згідно п.2.2 Договору оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 45 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 Договору наукові, технічні, економічні та інші вимоги до робіт, що є предметом цього договору, визначаються технічним завданням (Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору. Виконавець забезпечує розробку проектно-кошторисної документації в строки, визначені календарним планом (Додаток №3), що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 4.4 Договору приймання та оцінка виконаних робіт здійснюється у відповідності до вимог технічного завдання (Додаток №1 до цього Договору).

Виконавець надає замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт у кількості 3-х примірників після отримання повідомлення про позитивний результат вхідного контролю (п.5.5 Договору).

Відповідно до п.5.6 Договору виконавець зобов`язаний надати замовнику податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу замовника та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною виконавець надає замовнику електронну квитанцію про реєстрацію податковою накладної у ЄРПН.

Згідно п.5.7 Договору належним виконанням робіт за Договором є підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

У відповідності до п.6.5 Договору у випадку ненадання виконавцем замовнику у встановлений в договорі термін електронної податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН замовник має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору, передбачену пунктом 2.1 Договору на суму ПДВ, своєчасно не підтверджену відповідно зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною.

Позивачем у позові зазначено, що правові підстави для розмежування замовником строку оплати вартості виконаних робіт без ПДВ та сплати суми ПДВ, відсутні.

Цей Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами. Термін дії цього договору до 29.12.2017. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що залишились невиконаними (п.10.1 Договору).

Протягом строку дії Договору до нього між сторонами укладалися Додаткові угоди №№1-9, якими зокрема вносилися зміни до календарного плану робіт, умови Договору щодо строку виконання грошового зобов`язання замовником залишалися без змін.

Додатковою угодою №8/2-123-08-16-02587 від 21.10.2020 строк дії Договору продовжено до 31.12.2021.

Вартість робіт згідно Договору та відповідно до Протоколу погодження договірної ціни на виконання проектних робіт за Договором №8191-16-06 від 14.04.2016 (Додаток №2 до Договору) складала 451980,35 грн (з урахуванням ПДВ), останній підписаний обома сторонами (т.1 а.с.17).

Сторонами на виконання умов Договору без заперечень та зауважень були підписані:

- Акт №1 від 28.10.2020 здачі-приймання виконаних робіт до Договору №8191-16-06/2-123-08-16-02587 від 05.07.2016 "ВП "Южно-Українська АЕС". Енергоблок №3. Система контролю запізнілих нейронів". Робота виконана по етапу №1 "Робоча документація. Радіаційний контроль. Зведений кошторисний розрахунок. Пояснювальна записка" та здана по листу №22120/227-2980 від 14.09.2020р. (Пояснювальна записка ЮАТ-421-110-РК.ПЗ). Вартість виконаних робіт по Акту №1 становить: 321545,29 грн. Крім того, ПДВ 20%: 64309,06 грн. Усього підлягає перерахуванню за Актом №1: 385854,35 грн (т.1 а.с.41);

- Акт №2 від 21.12.2020 здачі-приймання виконаних робіт до Договору №8191-16-06/2-123-08-16-02587 від 05.07.2016 на тему: "ВП "Южно-Українська АЕС". Енергоблок №3. Система контролю запізнілих нейронів". Робота виконана по етапу №2 "Розробка попереднього звіту з аналізу безпеки (ПЗАБ)" та здана по листу №22120/227-3783 від 01.12.2020р. Вартість виконаних робіт по Акту №2 становить: 55105,0 грн. Крім того, ПДВ 20%: 11021,0 грн. Усього підлягає перерахуванню за Актом №2: 66126,0 грн (т.1 а.с.45).

Крім того, на виконання умов Договору позивачем у межах строків, встановлених Податковим кодексом України, оформлено податкові накладні №11 від 28.10.2020 та №8 від 21.12.2020, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно 06.11.2020 та 28.12.2020, у межах строків, встановлених Податковим кодексом України (т.1 а.с.42-44, 46-48).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання з оплати за виконані йому роботи за Договором своєчасно та у повному обсязі не здійснив, що призвело до утворення заборгованості на загальну суму 451980,35 грн, з яких: 385854,35 грн за Актом №1 та 66126,0 грн за Актом №2.

Факт отримання робіт на вище зазначену суму відповідачем не заперечується. Претензій щодо якості виконаних робіт на адресу позивача від відповідача не надходило.

Оскільки, відповідач оплату виконаних робіт не виконав, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка станом на день подання позову до суду становила 451980,35 грн (385854,35 грн за Актом №1 та 66126,0 грн за Актом №2).

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено господарським судом, відповідачем неналежним чином виконувались зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за виконані йому роботи відповідно до умов Договору, внаслідок чого у відповідача, станом на дату подання позову, існував борг в розмірі 451980,35 грн, з яких: 385854,35 грн за Актом №1 та 66126,0 грн за Актом №2, який сплачений ним у повному обсязі, після звернення позивача до суду з даним позовом, що підтверджується платіжними дорученнями: №УКС/178 від 25.05.2021 на суму 385854,35 грн - сума заборгованості за Актом №1 та №УКС/406 від 30.09.2021 на суму 66126,0 грн - сума заборгованості за Актом №2.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 451980,35 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 1 ст.229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

У відповідності до п.6.2 Договору за порушення строків оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцеві пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 7% від вартості простроченого платежу. Якщо порушення строків оплати виконаних poбіт продовжується понад тридцяти днів, замовник сплачує додатковий штраф у розмірі 7% від вартості неоплаченої в строк роботи.

Відповідно до п.6.3 Договору за невиконання або неякісне виконання зобов`язань за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні всі заподіяні збитки у відповідності до діючого законодавства України.

Згідно п.6.4 Договору виплати штрафних санкцій не звільняють сторони від виконання договірних зобов`язань.

На підставі п.6.2 Договору позивач просить стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 14422,31 грн, нарахованої за період з 01.01.2021 по 12.04.2021 включно та 7% штрафу у загальному розмірі 31638,62 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі приписів ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача збитки від інфляції за період з січня по лютий 2021 року включно в розмірі 8913,24 грн та 3% річних за період з 01.01.2021 по 12.04.2021 включно в розмірі 3484,85 грн.

Розрахунки пені, 7% штрафу, збитків від інфляції та 3% річних відповідачем не заперечені.

Перевіривши розрахунки пені, 7% штрафу, збитків від інфляції та 3% річних суд дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Відповідачем у порядку ст.ст.551, 614 ЦК України, ст.233 ГК України заявлено клопотання б/н б/д (вх.№9812/21 від 29.06.2021) про зменшення розміру стягуваної пені та штрафу на 90%.

Звертаючись з вказаним клопотанням відповідач зазначає, що у зв`язку із значним зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" та ПрАТ "НЕК "Укренерго" перед ДП НАЕК "Енергоатом", суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, виникла фінансова криза неплатежів, що в свою чергу і призвело до порушення строків виконання зобов`язань з оплати за Договором №8191-16-06/2-123-08-16-02587 від 05.07.2016. Наразі чистий збиток ДП "НАЕК "Енергоатом", який відображений фінансовій звітності Компанії за 2020 рік на рівні 4,8 млрд.грн, сформувався внаслідок сукупності факторів, що не залежать від державного підприємства. ДП "НАЕК "Енергоатом" несе прямі втрати через невідповідність собівартості виробленої атомними станціями електроенергії ціні, за якою він постачає її для населення в рамках спецобовязків (ПСО), покладених на нього урядом. Реалізація електричної енергії для виконання ПСО відбувалася через ДП "Гарантований покупець", а електроенергії на балансуючому ринку - через ПАТ НЕК "Укренерго". Ці компанії не розраховувалися з ДП "НАЕК "Енергоатом" вчасно за придбану електроенергію, i продовжують накопичення заборгованостей перед ним. Впродовж кількох місяців 2020 року ДП "НАЕК "Енергоатом" вимушене продавати в рамках ПСО 50% від обсягу виробленої електроенергії за ціною 1 коп./кВт-год фактично дотуючи населення на суму 40 млрд.грн. У квітні 2020 року Міністерство енергетики переглянуло та затвердило новий Прогнозний баланс, внаслідок чого на атомну генерацію накладено штучні обмеження. Через примусове скорочення обсягу товарної продукції у 2000 році з 80,6 млрд. кВт-год до 73,7 млрд. кВт-год деякі енергоблоки вітчизняних АЕС були виведені в резерв на період від одного до трьох місяців, а інші працювали з обмеженнями потужності від 10 до 40%. Як наслідок - Енергоатом недоотримав 4,7 млрд. грн доходу. У 2020 році різко погіршились розрахунки за товарну продукцію, відпущену Енергоатомом на ринок. На 1 гривну вартості електроенергії Компанія отримувала в середньому 79 копійок. Зокрема від ДП "Гарантований покупець", якому Енергоатом відпустив 64,9% виробленої за рік електроенергії, надійшло лише 33 копійки на 1 гривню відпущеної продукції. Таким чином, НАЕК "Енергоатом" отримала тільки 33% сплати за свою продукцію у грошовому еквіваленті. Наразі загальна заборгованість перед Енергоатомом сягнула 22,6 млрд. грн, з них 11,6 млрд. грн - це борг вже не функціонуючого держпідприємства "Енергоринок". Додатково - борг ДП "Гарантований покупець" у розмірі 6 млрд. 528 грн та заборгованість НЕК "Укренерго" в сумі 4 млрд. 463 млн. грн. ДП "НАЕК "Енергоатом" обслуговує валютні кредити, завдяки яким реалізовуються, зокрема, такі проекти, як будівництво Централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива (ЦСВЯП) та Комплексна (зведена) програма підвищення безпеки енергоблоків AЕC (КЗПБ). Через значне зростання курсу євро та долара США протягом 2020 року збитки ДП "НАЕК "Енергоатом" при обслуговуванні валютних кредитів сягнули 6 млрд. 601 млн. грн. Ще один чинник, який вплинув на фінансовий результат Енергоатома в 2020 році - це витрати на обслуговування запозичених коштів у розмірі 1 млрд. 779,7 млн. грн. Загалом сума залучених коштів по довгострокових та короткострокових кредитах на кінець минулого року становила 34 млрд. 880,9 млн. грн. З цієї суми майже 60% - це кредити під капітальні інвестиції та модернізацію. Решту фінансів спрямовано на забезпечення поточної діяльності підприємства. З метою подолання кризи в енергетиці на виконання Указу Президента України від 22.09.2020 №406/2020 функції управління ДП "НАЕК "Енергоатом" передані Кабінету Міністрів України. Відповідач вважає, що вина ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП ЮУ АЕС стосовно прострочення виконання зобов`язань з оплати за Договором №8191-16-06/2-123-08-16-02587 від 05.07.2016 є опосередкованою, відповідно штрафні санкції нараховані безпідставно. Відповідач посилаючись на ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуальною кодексу України судами першої інстанції" та просить прийняти до уваги, що відповідач не ухиляється від сплати суми основної заборгованості, а матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань за Договором.

Позивач у відповіді на відзив б/н від 02.07.2021 (вх.№10304/21 від 06.07.2021) зазначає, що приймаючи до уваги матеріальні інтереси сторін, тривале невиконання відповідачем зобов`язання, відсутні виняткові підстави для зменшення до стягнення позивачем розміру штрафних санкцій та вказує, що відповідач укладаючи відповідний договір та неодноразові додаткові угоди до нього був обізнаний щодо можливості нарахування штрафних санкцій. Оплата виконаних робіт не проводилася відповідачем до звернення до суду із відповідним позовом з метою хоча б часткового зменшення заборгованості, прострочення за Актом №1 мало місце більше чотирьох місяців (тобто було тривалим), а прострочення за Актом №2 продовжує тривати і надалі, відповідачем у справі не вчинялися жодні дії, направленні на врегулювання питання погашення заборгованості (реструктуризація тощо). Наслідки невиконання боржником зобов`язань вочевидь є більш невигідним для позивача, оскільки останній належним чином виконав умови договору, сплатив за рахунок власних коштів суму ПДВ до бюджету за вказаною операцією, відповідач отримав право на формування податкового кредиту, при цьому навіть частково не оплатив виконані роботи строк, встановлений договором. Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання грошового зобов`язання, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідачем надано Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2020 (форма №1). Зазначений звіт про фінансовий стан підприємства відображає на певну дату його активи, зобов`язання та власний капітал. Наявний у матеріалах справи Звіт не підтверджує та не спростовує будь-які відомості щодо відповідача, оскільки складений на 31.12.2020, а не у період перебування справи у суді. Навіть якщо аналізувати відомості, що зазначенні у Звіті видно, що у відповідача мається дебіторська заборгованість, у тому числі довгострокова, на загальну суму більше 50 млн. грн. Kpім того, чистий прибуток (збиток), визначений за розділом І Звіту про фінансові результати безумовно впливає на пасив балансу, а саме на показники розділу І "Власний капітал". А значення рядка 1420 "Нерозподілений прибуток (непокритий збиток)" у Балансі на початок та на кінець звітного періоду зазначено (-). Позивач вважає, що надані докази не є належними доказами у розумінні вимог ГПК України. Позивач зазначає, що зростання соціальних витрат та обсягів їх відрахувань до бюджетів різних рівнів також не є тими винятковими обставинами, з якими закон пов`язує можливість зменшення штрафних санкцій. Адже, такі поточні витрати у відповідному співвідношенні зросли і для позивача. Так, відповідно до Piчної інформації емітента цінних паперів за 2020 рік середня кількість працівників позивача складає 215 осіб. Kpiм того, АТ ХІ "Енергопроект" є акціонерним товариством, 50,000049 % у статутному капіталі якого належить Державі Україна (в особі суб`єкта управління об`єктами державної власності - Фонд державного майна України).

У відповідності до ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Також відповідно до ч.2 вказаної норми, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч.3 ст.551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій не послався на відповідні виняткові обставини та не довів їх під час розгляду спору у даній справі.

Доказів в підтвердження, що підприємство відповідача знаходиться в дуже скрутному фінансовому стані у відповідності до ст.74 ГПК України, відповідачем суду не надано.

Слід також зазначити, що відповідач, уклавши Договір №8191-16-06/2-123-08-16-02587 на виконання проектних робіт від 05.07.2016, погодився на запропоновані позивачем умови, в тому числі і умову про пеню та штраф.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зменшення суми пені та штрафу, а тому в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені та штрафу) слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 ст.86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши позовні вимоги суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, розрахований пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 876,68 грн (7656,59 грн х 11,45%).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову було сплачено до Державного бюджету України судовий збір у сумі 7656,59 грн. Розмір позовних вимог при поданні позову складав 510439,37 грн.

Під час розгляду справи відповідач сплатив основний борг у сумі 451980,35 грн, у зв`язку з чим судом в цій частині стягнення провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У відповідності до п.5) ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору у даному випадку 6779,91 грн (7656,59 грн - 876,68 грн) може бути повернута ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

До того ж позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн.

Відповідно до положень ч.1 та п.1) ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

За частинами 3, 4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач в клопотанні б/н б/д (вх.№9811/21 від 29.06.2021) не погоджується із заявленими позивачем витратами на правничу допомогу та просить суд зменшити витрати до 1000,0 грн, посилаючись на те, що йому зовсім не зрозуміло, якими критеріями керувався адвокат під час складання вартості правової допомоги. Наприклад, яка дійсна вартість години роботи адвоката, з чого саме складається така вартість, чи має бути присутній елемент іміджу, рейтингу адвоката, або чи має справа для позивача важливе зазначення, чи, можливо, позивач є публічною особою, і відповідно, така справа має публічний інтерес для суспільства. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова палати КЦС Верховного Суду від 03.05.2018 по справі №372/1010/16-ц). Відповідач вказує на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме доказів на підтвердження виконаних послуг, перелік складових наданих послуг, розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг, і тому це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В свою чергу позивач у відповіді на відзив б/н від 02.07.2021 (вх.№10304/21 від 06.07.2021), виклав свої заперечення на вищезазначене клопотання відповідача та зазначив, що подане клопотання заявлене передчасно, за змістом містить лише загальні теоретичні посилання. Позивач підтверджує, що звертаючись до суду із відповідним позовом, ним зазначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу, які очікує понести позивач. Разом із тим, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Наразі матеріали справи не містять доказів щодо очікуваних або фактичних витрат на правову допомогу. Позивач посилаючись на ч.8 ст.129 ГПК України зазначає, що йому незрозуміло, з чого відповідач робить висновки про відповідність/невідповідність критеріям реальності, співмірності/неспівмірності заявленим вимогам тощо.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач надав суду:

- Договір про надання правової допомоги №01-21 від 20.01.2021, укладений між адвокатом - Барчук Алєсею Вікторівною (Адвокат) та Акціонерним товариством "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (Клієнт), відповідно до п.1., якого Адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правої допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

- Протокол погодження розміру гонорару Адвоката за надання правової допомоги за Договором №01-21 від 20.01.2021 від 08.04.2021, згідно п.2 якого сторони погодили, що гонорар Адвоката за правову допомогу у спорі із ВП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" про стягнення заборгованості за Договором №8191-16-06/2-123-08-16-02587 від 05.07.2016 в суді першої інстанції є фіксованим у розмірі 6000,0 грн, що складає 1,3% від суми основного зобов`язання за Договором;

- Акт про надання правової допомоги №13 (виконаних робіт) від 25.08.2021 до Договору №01-21 від 20.01.2021, яким визначено види правової допомоги та/або адвокатської діяльності (підготовка позовної заяви про стягнення коштів із розрахунком стягуваних сум; підготовка клопотання про закриття провадження у справі та повернення судового збору; підготовка процесуальних клопотань, пов`язаних із розглядом справи; підготовка та подання відповіді на відзив відповідача), виконані Адвокатом та прийняті Клієнтом на суму 6000,0 грн;

- Виписку з поточного рахунку адвоката Барчук А.В. від 30.08.2021 на суму 6000,0 грн, на підтвердження отримання оплати за Актом №13 від 25.08.2021 до Договору №01-21 від 20.01.2021 адвокатом.

Судом встановлено, що представником позивача в Господарському суді Миколаївської області був адвокат Барчук Алєся Вікторівна, згідно Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1083 від 21.10.2011, який діяв на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія АХ №1057603 від 01.07.2021.

Адвокат Барчук А.В. в межах даної справи №915/588/21 підготував позовну заяву із розрахунком стягуваних сум, заяву про усунення недоліків позовної заяви, відповідь на відзив, заяву про отримання копій процесуальних документів на електронну адресу учасника справи, клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог та повернення сплаченого судового збору б/н від 01.07.2021 та б/н від 05.10.2021, заяви про проведення підготовчих засідань за відсутності представника позивача б/н від 02.08.2021, б/н від 20.08.2021, б/н від 05.10.2021, заяву про розподіл судових витрат, заяву про приєднання доказу фактично понесених витрат на правову допомогу та клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог б/н від 07.10.2021.

Судом приймається до уваги, що згідно ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12) ч.3 ст.2 ГПК України).

Водночас за змістом ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18).

У п.1) ч.4 ст.129 ГПК України вказано, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному ч.6 ст.126 ГПК України не доведено неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладених зазначених витрат на відповідача.

Враховуючи викладене, покладенню на відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 126, 129, 210, 220, п.2) ч.1 ст.231, ст.ст.232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. В частині стягнення 451980,35 грн основного боргу провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, код ЄДРПОУ ВП:20915546) на користь Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (61003, м.Харків, пр.-т Московський, буд.10/12, ) 14422,31 грн пені, 31638,62 грн штрафу, 8913,24 грн збитків від інфляції, 3484,85 грн - 3% річних, 876,68 грн судового збору та 6000,0 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя М.В. Мавродієва