ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

28 жовтня 2021 року Справа № 915/1541/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: Керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (54005, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 18а; адреса електронної пошти: )

в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6; адреса електронної пошти: ;

до відповідачів:

1) Концерн «Військторгсервіс» (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 28А; адреса електронної пошти: ) в особі Філії «Південно-Центральна» концерну «Військторгсервіс» (54025, м. Миколаїв, проспект Героїв України, буд. 93А/1; адреса електронної пошти: )

2) Фізична особа-підприємець Доброва Марина Анатоліївна ( АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти невідома)

про: про визнання договору недійсним та повернення державного нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

22.10.2021 Керівник Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до відповідачів: Концерну «Військторгсервіс» в особі Філії «Південно-Центральна» концерну «Військторгсервіс» та Фізичної особи-підприємця Добрової Марини Анатоліївни з позовною заявою б/н та без дати (вх. № 15759/21) (з додатками), в якій просить суд:

1. Визнати недійсними договір надання посередницьких послуг на комісійних засадах від 01.01.2020, який укладено між Концерном «Військторгсервіс» (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28А, ) в особі начальника Філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс» та фізичною особою-підприємцем Добровою Мариною Анатоліївною ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 );

2. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Доброву Марину Анатоліївну ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) повернути за актом прийому-передачі державі - Міністерству оборони України ? приміщення № 27, площею 77 кв.м., нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Коротченко, 2в;

3. Попередньо визначити розмір судового збору, з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи;

3. Витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 11, , МФО 820172, ДКСУ, м. Київ, р/р UA0082762).

Даній справі присвоєно єдиний унікальний номер судової справи № 915/1541/21.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2021, вищевказану позовну заяву (єдиний унікальний номер судової справи № 915/1541/21) було передано на розгляд судді Семенчук Н.О.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області № 109 від 23.10.2021 проведено повторний автоматизований розподіл справи № 915/1541/21.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2021, вищевказану справу № 915/1541/21 передано на розгляд головуючому судді Смородіновій О.Г.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Глави 1 Розділу III Господарського процесуального кодексу України за такими підставами.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За змістом статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак позовна заява б/н та без дати (вх. № 15759/21) не відповідає вимогам ст. 162, 164 ГПК України, оскільки:

По-перше, позовна заява не містить відомостей, передбачених ч. 3 ст. 162 ГПК України, а саме:

1) в позовній заяві зазначено неправильний ідентифікаційний код позивача - Міністерства оборони України, що суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України. Так, судом за перевіркою даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не знайдено відомостей про юридичну особу з ідентифікаційним кодом, який зазначає прокурор - 2299030;

2) позовна заява не містить належного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, що суперечить вимогам п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, зокрема в тексті позовної заяви взагалі не зазначено таких доказів (як і обставин, які вони підтверджують), що додані до позовної заяви, як: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 29.12.2015; листи Філії «Південно-Центральна» концерну «Військторгсервіс» № 119 від 11.05.2021, № 153 від 17.06.2021, № 159 від 24.06.2021; Акт обстеження від 13.08.2021. Суд не наділений правом самостійно вирішувати за позивача, які обставини підтверджуються наданими до позову доказами, за відсутності відповідних обґрунтувань. Вказане свідчить про те, що виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, як це передбачено п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, здійснений прокурором неналежним чином.

По-друге, до позовної заяви не додано документів, передбачених ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

1) позивачем не виконано належним чином вимоги ч. 1 ст. 172 ГПК України щодо надіслання іншим учасникам справи копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

До позовної заяви б/н та без дати (вх. № 15759/21) в якості доказів направлення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів прокурором надано фіскальні чеки, поштові накладні та описи вкладень на ім`я Міністерства оборони України, Концерна «Військторгсервіс» та Фізичної особи-підприємця Добрової Марини Анатоліївни (поштові відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 046, 054, 038).

Разом із тим, за даними програми «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що в межах господарської справи № 915/1381/21 Керівником Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону при поданні позовної заяви за вих. № 5-4-1632ВИХ-21 від 10.09.2021 в якості доказів направлення Міністерству оборони України, Концерну «Військторгсервіс» та Фізичній особі-підприємцю Добровій Марині Анатоліївні копії позовної заяви з доданими до неї документами надавалися аналогічні фіскальні чеки, поштові накладні та описи вкладень (поштові відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 046, 054, 038)

За такого, з наданих позивачем доказів, суд не має можливості переконатись у тому, що в межах справи № 915/1541/21 при поданні позовної заяви б/н та без дати (вх. № 15759/21) прокурором надано суду докази направлення іншим учасникам справи копії саме цієї позовної заяви з доданими до неї документами.

Крім того, заявником взагалі не надано доказів направлення копії позовної заяви б/н та без дати та доданих до неї документів на адресу Філії «Південно-Центральна» концерну «Військторгсервіс», яку прокурор також визначає учасником справи.

2) до позовної заяви не додано документу, який підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Так, приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 гривні.

Прокурором у позовній заяві викладено одну позовну вимогу немайнового характеру - щодо визнання недійсним договору надання посередницьких послуг на комісійних засадах від 01.01.2020, який укладено між відповідачами; та одну вимогу майнового характеру - щодо зобов`язання відповідача-2 повернути за актом прийому-передачі державі - в особі позивача нерухоме майно.

Відповідно до правил п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

З урахуванням наведеного:

- за заявлену немайнову вимогу судовий збір повинен складати 2270,00 грн;

- за вимогу майнового характеру судовий збір повинен бути визначений з урахуванням визначеної позивачем (з документальним підтвердженням) вартості спірного майна.

В якості документу, який підтверджує сплату судового збору у даній справі прокурором надано суду платіжне доручення № 871 від 03.09.2021 на суму 4540,00 грн.

В обґрунтування сплати вказаної суми судового збору у позовній заяві зазначено, зокрема, про те, що до позовної заяви додається платіжне доручення, яке підтверджує сплату судового збору у розмірі 4 540,00 грн, із розрахунку подачі до господарського суду позовної заяви із двома позовними вимогами: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 270,00 грн та немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 270,00 грн. При цьому, прокурор зазначає, що позовну вимогу про зобов`язання повернути за актом прийому-передачі нерухоме майно належить оплатити судовим збором в розмірі 1,5 відсотка ціни позову (вартості спірної земельної ділянки), але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Разом із тим, у прокурора відсутні відомості вартості приміщення № 27, площею 77 кв.м., нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Коротченко, 2в, у зв`язку з цим унеможливлює правильність визначення суми судового збору, якою оплачений даний позов. В наявності лише відомості щодо загальної вартості нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Коротченко, 2в, залишкова балансова вартість яких складає 482 700,00 грн., з якої був вирахуваний розмір судового збору. У зв`язку з цим, орієнтовна вартість приміщення № 27, площею 77 кв.м., нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Коротченко, 2в, становить 45 660,81 грн., із розрахунку - 482 700,00 грн. ч 814,0 кв.м. Ч 77,0 кв.м.

Крім того, прокурор зазначає, що на момент пред`явлення позову встановити точну ціну спірного державного нерухомого майна неможливо, у зв`язку з чим просить суд застосувати положення ч. 2 ст. 163 ГПК України та попередньо визначити розмір судового збору з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що ст.ст. 162-163 ГПК України містять положення, за якими у позовній заяві має зазначатися ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються або оспорюються. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів ? сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ? вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, ? загальною сумою всіх вимог.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) ? це вимога про захист права або інтересу, об?єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Прокурором у даному позові правильно визначено майнових характер вимоги про зобов`язання відповідача-2 повернути за актом прийому-передачі державі - в особі позивача нерухоме майно - приміщення № 27, площею 77 кв.м., нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Коротченко, 2в, водночас у позовній заяві не міститься відомостей щодо вартості спірних приміщень і до позову не додані відповідні докази.

Відповідно до правил п. 2.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.

Викладене унеможливлює перевірку судом правильності визначення прокурором суми судового збору, якою оплачений даний позов.

За такого неможливо визнати, що прокурором належним чином виконано вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Господарський суд відзначає, що в даному випадку він позбавлений можливості застосувати положення ч. 2 ст. 163 ГПК України, оскільки прокурором не подано пояснень щодо причин неможливості встановлення точної вартості спірного нерухомого майна на момент подання позову та відповідних доказів, зокрема, доказів направлення прокурором будь-яких звернень/запитів безпосередньо з метою визначення вартості саме спірного приміщення, а не загалом нерухомого майна, розташованого за адресою: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Коротченка, 2в.

Відповідно до ч. 3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, звертаючись до суду з позовом саме на позивача покладається першочерговий обов`язок з визначення ціни позову відповідно до наявних у нього доказів.

При цьому, господарський суд наголошує, що прокурором в порушення вимог ч. 2 ст. 164 ГПК України не додано до позовної заяви доказів неможливості встановлення точної ціни саме спірного нерухомого майна станом на момент подання позову.

Також судом враховано, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до та після порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання заяви певних дій, у тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені.

Крім того, приписами ст. 129 Конституції України та ст. 7 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників судового процесу поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є недопустимим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про неналежне виконання позивачем вимог ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Додатково, суд зауважує, що прокурор вже звертався з таким самим позовом до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою господарського суду від 11.10.2021 у справі № 915/1381/21 позовну заяву було повернуто прокурору через наявність, зокрема, і тих самих недоліків, які зазначені в цій ухвалі.

Прокурором вказану ухвалу суду не оскаржено, втім дій щодо усунення недоліків позову, встановлених в судовому рішенні, яке є обов`язковим на всій території України, не здійснено.

Зазначене може свідчити про зловживання учасником справи своїми процесуальними правами та може бути підставою для вжиття судом заходів процесуального примусу або постановлення окремої ухвали.

Таким чином, керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону б/н та без дати (вх. № 15759/21) у справі № 915/1541/21 залишити без руху.

2. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

3. Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.Г. Смородінова