ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.10.2021 Справа № 905/1393/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., за участю секретаря судового засідання помічника судді Юрлагіної В.В. (за дорученням), розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства «Тех-Маш», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ Донецької області

про стягнення 263751,13грн, з яких основний борг 245568,00грн, пеня 10596,43грн, 3% річних 2159,65грн, інфляційні втрати 5427,05грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Олійник Л.М. (адвокат на підставі ордеру серії ВІ №1053208 від 23.07.2021);

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Тех-Маш», м. Київ звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ Донецької області про стягнення 263751,13грн, з яких основний борг 245568,00грн, пеня 10596,43грн, 3% річних 2159,65грн, інфляційні втрати 5427,05грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань щодо оплати поставки товару на підставі договору постачання №04/12 від 04.12.2020, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 245568,00грн, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Нормативно позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на статті 16, 20, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 611, 612 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, статті 2, 12, 15, 54, 56, 66, 67, 162 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору постачання №04/12 від 04.12.2020 з протоколом розбіжностей, специфікації №1 від 04.12.2020, видаткових накладних №15-01-1 від 28.01.2021 №31/03/9 від 31.03.2021, довіреностей №41 від 25.01.2021 та №288 від 30.03.2021, рахунку на оплату №15/01-1 від 15.01.2021, товарно-транспортної накладної №31/03 від 31.03.2021.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1393/21 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1393/21; справу №905/1393/21 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.08.2021.

Ухвалою господарського суду від 16.08.2021 відкладено підготовче засідання на 13.09.2021.

Ухвалою господарського суду від 13.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 04.10.2021.

04.10.2021 через канцелярію до суду від представника позивача надійшла заява, за змістом якої останній просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32000,00грн, повідомлено суд, що акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги та докази її оплати будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судове засідання 04.10.2021 представник позивача з`явився, у вступному слові підтримує позовні вимоги у повному обсязі; повідомив про подання через канцелярію заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача у судове засідання 04.10.2021 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Виходячи з того, що відповідач обізнаний про факт відкриття провадження у цій справі, про що свідчать поштові повідомлення, суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст.178 та ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020 між Приватним підприємством «Тех-Маш» (далі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь»(далі Покупець) укладено договір постачання №04/12 (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає і оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначені Сторонами в специфікаціях, є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п.2.1. Договору ціна продукції вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Загальна сума договору є величиною змінною і складається з суми всіх специфікацій, оформлених до цього договору, але не може перевищувати 6250000,00грн без ПДВ, 1250000,00грн ПДВ, а всього 7500000,00грн з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п.5.1. Договору строки та умови постачання товару вказуються в специфікаціях.

Датою постачання товару вважається дата його передачі Покупцеві Постачальником у встановленому в специфікаціях місці (п.5.2. Договору).

Згідно з п.6.1. Договору Постачальник зобов`язується надати Покупцю одночасно с продукцією наступні документи: а) рахунок; б) документ про якість; в) накладну (в накладній обов`язкове посилання на одержувача продукції); г) товарно-транспортну накладну.

Як визначено у пункті 6.3. Договору, дата переходу права власності є дата, проставлена представником Покупця в товарно-транспортній накладній (видатковій накладній), документом, що підтверджує такий перехід, є накладна (видаткова накладна).

Пунктом 9.1. Договору встановлено, що оплата здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в національній валюті України.

Покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, зазначеного в специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і документа про якість, якщо інше не передбачено специфікацією (п.9.3.Договору).

Відповідно до п.10.5. Договору (в редакції Протоколу розбіжностей) при несвоєчасній оплаті поставленої продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення за кожен день прострочення.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін та діє до 04.12.2022 (п.13.1. Договору).

Договір та Протокол розбіжностей підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

На виконання умов Договору Сторонами підписано Специфікацію №1 від 04.12.2020 відповідно до якої поставляється продукція на загальну суму 441360,00грн з ПДВ; умови поставки продукції: EXW склад ПП «Тех-МАш» за адресою: м. Горішні Плавні, вул.. Будівельників, 54; термін поставки продукції протягом 60 робочих днів з дати отримання 20% передплати; умови оплати: 20% передоплата, 80% по факту поставки на ПАТ ЕМСС.

Як вбачається з банківської виписки по рахунку позивача, відповідачем здійснена передоплата 21.01.2021 у розмір 88272,00грн та 25.03.2021 у розмірі 107520,00грн.

Сторонами без зауважень підписані видаткова накладна №15/01-1 від 28.01.2021 на загальну суму 134400,00грн з ПДВ та видаткова накладна №31/03/9 на загальну суму 306960,00грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженим представником відповідача на підставі довіреностей №41 від 25.01.2021 та №288 від 30.03.2021.

Позивачем виписано рахунок на оплату №15/01-1 від 15.01.2021 на загальну суму 441360,00грн.

До матеріалів справи надана товарно-транспортна накладна №31/03 від 31.03.2021.

Відповідач заборгованість за специфікацією №1 від 04.12.2020 у загальному розмірі не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом стягнення 263751,13грн, з з яких основний борг 245568,00грн, пеня 10596,43грн, 3% річних 2159,65грн, інфляційні втрати 5427,05грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Сутність позову полягає у примусовому спонуканні Відповідача до виконання грошових зобов`язань у зв`язку із невиконанням зобов`язань з оплати поставки товару за договором №04/12 від 04.12.2020, а також застосуванні наслідків порушення зобов`язання у вигляді стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, правове регулювання якого визначено §1, 3 Глави 54 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України.

Згідно з ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п.9.3. Договору Покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, зазначеного в специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і документа про якість, якщо інше не передбачено специфікацією.

У Специфікації №1 від 04.12.2020 сторони погодили умови оплати: 20% передоплата, 80% по факту поставки на ПАТ ЕМСС.

Відповідно до ч.1ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив передоплату 21.01.2021 у розмір 88272,00грн та 25.03.2021 у розмірі 107520,00грн.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору №04/12 від 04.12.2020 та специфікації №1 від 04.12.2020, здійснено поставку товару на загальну суму 441360,00грн відповідно до видаткових накладних №15/01-1 від 28.01.2021 та №31/03/9 від 31.03.2021.

Факт поставки товару за вказаною видатковою накладною відповідачем не заперечується.

З огляду на визначені у Специфікації №1 від 04.12.2020 умови оплати, відповідач повинен оплатити поставку товару у сумі 245568,00грн у строк до 01.04.2021 включно.

Приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, і Відповідачем, всупереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу, доказів виконання зобов`язання за Договором щодо оплати поставки товару на суму 245568,00грн суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з оплати поставки товару у розмірі 245568,00грн.

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання господарських зобов`язань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ч.ч. 1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, ч.4 ст.231 Господарського кодексу України передбачає можливість встановлення договором розміру штрафних санкцій у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За змістом п.10.5. Договору при несвоєчасній оплаті поставленої продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення за кожен день прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за прострочення оплати поставки товару за загальний період з 01.04.2021 по 16.07.2021 у загальному розмірі 10596,43грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що розрахунок є методологічно та арифметично неправильним, а саме, позивачем безпідставно збільшено період нарахування пені, оскільки відповідач повинен здійснити оплату поставки товару до 01.04.2021 включно, відтак, прострочення за договором починається з 02.04.2021.

Здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що за належний період з 02.04.2021 по 16.07.2021 розмір пені складає 10508,96грн.

У зв`язку із не оплатою поставки товару позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 2159,65грн та інфляційних втрат в сумі 5427,05грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем надано розрахунок щодо нарахування 3% річних за період з 01.04.2021 по 16.07.2021 на суму заборгованості у розмірі 245568,00грн, що складає 2159,65грн.

Перевіривши наданий розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних, суд встановив, що розрахунок є методологічно неправильним, а саме, позивачем безпідставно збільшено період нарахування 3% річних з 01.04.2021, тоді як прострочення починається з 02.04.2021.

Суд, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку про стягнення з відповідача 3% річних на загальну суму основного боргу за належний період з 02.04.2021 по 16.07.2021 у розмірі 2139,47грн.

Позивачем заявлено до стягнення інфляційні витрати на суму основного боргу 245568,00грн за період з квітня по червень 2021 року у розмірі 5427,05грн.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Відповідно до роз`яснення Верховного Суду викладеного в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат, суд встановив, що він є методологічно та арифметично неправильним, оскільки позивачем не враховано у період нарахування інфляційних втрат липень 2021 з огляду на те, що останнім днем періоду є 16 число місяця та інфляція розраховується з урахуванням липня 2021 року.

Однак, суд перевіряє розрахунок інфляційних втрат в межах позовних вимог у заявлений позивачем період з квітня по червень 2021 року.

За власним розрахунком інфляційних втрат за період з квітня по червень 2021 року, судом встановлено, що належний розмір інфляційних втрат складає 5434,71грн.

Таким чином, враховуючи приписи частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 5427,05грн.

Згідно вимог п.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 263643,48грн, з яких основний борг 245568,00грн, пеня 10508,96грн, 3% річних 2139,47грн, інфляційні втрати 5427,05грн.

Розгляд заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде здійснюватися судом після подання до суду доказів відповідно до п.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Тех-Маш», м. Київ до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ Донецької області про стягнення 263751,13грн, з яких основний борг 245568,00грн, пеня 10596,43грн, 3% річних 2159,65грн, інфляційні втрати 5427,05грн, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ Донецької області (84306, Донецька обл., місто Краматорськ, ПАТ «ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ»; ) на користь Приватного підприємства «Тех-Маш», м. Київ (39600, Полтавська обл., місто Кременчук, вул.Мазепи Івана, будинок 22/9, кімната 1; ) 263643,48грн, з яких основний борг 245568,00грн, пеня 10508,96грн, 3% річних 2139,47грн, інфляційні втрати 5427,05грн. витрати зі сплати судового збору у розмірі 3954,65грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області в порядку, передбаченому розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова

У судовому засіданні 04.10.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 01.11.2021.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.