ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/82/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Любченко В.М.

від відповідача: Мовчан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Херсонської області від 26.05.2021, суддя в І інстанції Пригуза П.Д., повний текст якого складено 28.05.2021 в м. Херсоні

у справі № 923/82/21

за позовом: ОСОБА_1

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтанал-Агро"

про визнання протиправними та скасування рішення загальних зборів та наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтанал-Агро" (далі - Товариство), в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення загальних зборів ТОВ "Алтанал-Агро" № 1/04 від 23.04.2020 та № 17/09/20 від 17.09.2020;

- визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ "Алтанал-Агро" № 1-к від 24.04.2020;

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "Алтанал-Агро";

- стягнути з ТОВ "Алтанал-Агро" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.04.2020 по 01.12.2020 у сумі 108 000 грн.;

- зобов`язати ТОВ "Алтанал-Агро" провести розрахунок і виплатити заробітну плату за квітень 2020, яка складає 12 000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 22.06.2017 року ОСОБА_1 наказом № 1-к ТОВ "Алтанал Агро" на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Алтанал-Агро», протокол №1 від 21.06.2017 року, прийнята на посаду директора ТОВ «Алтанал-Агро". 23.04.2020 року у м. Херсоні були проведені загальні збори учасників ТОВ «Алтанал-Агро», на яких вирішено питання про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Алтанал Агро" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України - одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства та 24.04.2020 року відповідачем видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Алтанал Агро" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Про проведення загальних зборів і про своє звільнення ОСОБА_1 нічого відомо не було, оскільки з 23.04.2020 по 30.04.2020 вона знаходилася на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. 17.09.2020 року учасники відповідача змінили кваліфікацію звільнення з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України - припинення повноважень посадових осіб. Вважаючи рішення про своє звільнення прийнятим з порушенням діючого законодавства, оскільки ні у протоколі загальних зборів, ані у наказі не зазначено: - одноразове грубе порушення обов`язків ОСОБА_1 ; - не зазначено взагалі порушення обов`язків ОСОБА_1 ; - не витребувано від позивачки письмових пояснень щодо порушення обов`язків; загальні збори проводились у невідомому місці у м. Херсоні, про час, дату і місце проведення яких позивачку не повідомлялось, ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 40, 41 КЗпП України просила задовольнити позов.

ТОВ "Алтанал Агро" не визнало позов посилаючись на те, що компетенція загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю визначена у статтях 30, 39 Закону «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та п. 8.10.14 статуту ТОВ «Алтанал-Агро», відповідно до яких до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю, крім іншого, належить обрання та припинення виконавчого органу товариства.

Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачені випадки розірвання договору з виконавчим органом (директором), які не містяться в КЗпП України, що вказує на те, що правовідносини про припинення повноважень (звільнення, розірвання договору тощо) виконавчого органу товариства не регулюються нормами трудового права. Відповідно до частини першої статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. У частині третій статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Враховуючи те, що позивач оскаржує рішення загальних зборів учасників ТОВ «Алтанал-Агро», тобто рішення уповноваженого органу управління, пов`язане з діяльністю товариства і управлінням ним, розгляд такої вимоги вимагає оцінювання законності дій зазначеного органу, зокрема, їх відповідності вимогам цивільного, а не трудового законодавства. Тому відповідач вважав необґрунтованими доводи позивачки стосовно застосування до спірних правовідносин норм трудового законодавства, як на підставу незаконності та «протиправності» вказаних рішень Товариства. Відповідач вказував, що під час прийняття загальними зборами рішення про припинення повноважень директора ОСОБА_1 жодного порушення статуту Товариства, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не відбулося, а позиція позивача про незаконність припинення повноважень директора в період перебування її на лікарняному являється помилковим трактуванням вимог законодавства, оскільки припинення повноважень виконавчого органу відбувається не в межах норми трудового права і гарантії передбачені КЗпП України на такі правовідносини не розповсюджуються.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 26.05.2021 позов задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТАНАЛ-АГРО", відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, з 01 травня 2020 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТАНАЛ-АГРО" на користь ОСОБА_1 2270 грн. судових витрат.

Задовольняючи позов частково господарський суд першої інстанції щодо необхідності прийняття оспорюваного рішення про припинення повноважень директора ОСОБА_1 з 23.04.2020 виходив із того, що це сталося внаслідок дій останньої, які були направлені на завдання шкоди ТОВ "Алтанал-Агро". Так, ОСОБА_1 з 17 квітня по 19 квітня вчинила такі дії: 17.04.2020 року за юридичною адресою ТОВ "Алтанал-Агро", АДРЕСА_1 , нею було здійснено реєстрацію іншого товариства, а саме ТОВ "Алтанол Агро", в назві якого змінена лише одна буква. Пізніше, 19 квітня 2020 року, ОСОБА_1 особисто відвідала власників земельних паїв і з кожним із них уклала угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та в цей же день вона, діючи в інтересах ТОВ "Алтанол Агро", підписала з людьми договори на оренду земельних ділянок і вона ж подала на реєстрацію вказані документи. Свої дії перед людьми мотивувала необхідністю перереєстрації договорів, запевняючи громадян, що орендар залишається незмінним. В тих правовідносинах з орендодавцями земельних ділянок, з якими ОСОБА_1 не змогла оформити розірвання договорів з власниками, вона з власної ініціативи уклала від імені ТОВ "Алтанал Агро" договори суборенди, передавши і в подальшому зареєструвавши в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на умовах суборенди за ТОВ "Алтанол Агро". Внаслідок дій позивачки Товариство було позбавлено можливості використовувати на правах оренди земельну ділянку площею понад 400 га. На момент передачі даних земельних ділянок в оренду та суборенду ТОВ "Алтанол Агро" ОСОБА_1 , відчужені від Товариства земельні ділянки були засіяні Товариством сільськогосподарськими культурами. При цьому ТОВ "Алтанол Агро" було створене лише 17.04.2020 року, тобто за 2 дні до перереєстрації договорів оренди.

Наказом Міністра юстиції № 2120/5 від 19.06.2020 скасовано державні реєстрації припинення прав оренди земельних ділянок на підставі укладених ОСОБА_1 з власниками земельних паїв угод, а також скасовано рішення про державну реєстрацію прав оренди на вказані земельні ділянки за ТОВ " Алтанол Агро". Рішеннями Каховського міськрайонного суду від 24 березня 2021 року угоди про дострокове розірвання договорів оренди та договори оренди були визнані недійсними.

Крім того ОСОБА_1 без відома засновників у період 2018-2019 уклала договори з ТОВ "ЕКО КЛІН МАСТЕР" про надання поворотної фінансової допомоги, внаслідок чого у ТОВ "Алтанал Агро" безпідставно виникли фінансові зобов`язання понад 1 млн. грн. 17.03.2021р. рішенням господарського суду м Києва були визнані недійсними договори про надання поворотної фінансової допомоги, які укладалися ОСОБА_1 від імені ТОВ " Алтанал Агро" з ТОВ " ЕКО КЛІН МАСТЕР". Тобто усі перелічені дії ОСОБА_1 були вчиненні нею до прийняття рішення про припинення її повноважень, являлися такими, що шкодять інтересам ТОВ "Алтанал Агро", завдають матеріальних збитків, є несумлінними та недобросовісними по відношенню до Товариства, вчиненими з перевищенням нею своїх повноважень.

Суд зазначав, що загальні збори товариства, як орган, що прийняв рішення про припинення повноважень та звільнення ОСОБА_1 з посади керівника (директора) товариства, діяв у межах закону, відповідно до приписів статті 99 ЦК України, а тому підстав для визнання цього рішення таким, що суперечить законодавству - немає.

Наказ про звільнення керівника з посади має видаватися на підставі рішення загальних зборів товариства, але при його ухваленні мають бути дотриманими права особи, яка звільняється, а також гарантії, що визначені трудовим законодавством України. Трудове законодавство має застосовуватися при оформлені наказу про звільнення керівника з посади за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, зокрема у відповідному наказі про звільнення.

Отже, суд встановивши, що ОСОБА_1 , за наявності правової підстави у формі рішення від 23.04.2020 загальних зборів про припинення її повноважень керівника, була звільнена 24.04.2020 у період тимчасової непрацездатності, яка тривала до 30.04.2020 року, та керуючись правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною у пунктах 52-56 постанови від 15 вересня 2020 року у справі 205/4196/18, дійшов висновку, що наказом 1-к від 24.04.2020 порушено гарантії, встановлені законом від звільнення у період тимчасової непрацездатності, отже права позивачки підлягають поновленню шляхом зміни в оспореному наказі дати її звільнення на перший день після закінчення періоду непрацездатності.

Визнавши правомірність припинення повноважень і звільнення позивачки з посади керівника (директора) товариства суд зазначив, що інші позовні вимоги як то: визнання протиправними та скасування рішення загальних зборів № 1/04 від 23.04.2020, № 17/09/20 від 17.09.2020 та наказу 1-к від 24.04.2020 про звільнення її з посади керівника товариства; поновлення її на посаді директора ТОВ "Алтанал-Агро"; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтанал-Агро" середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.04.2020 по 01.12.2020 у сумі 108 000,00 грн; зобов`язання відповідача провести розрахунок і виплатити заробітну плату за квітень 2020, в сумі 12 000,00 грн., є безпідставними та задоволенню не підлягають.

ОСОБА_1 у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначене рішення господарського суду Херсонської області від 26.05.2021 скасувати повністю та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник посилається на те, що частково задовольнивши позовні вимоги, а саме змінивши дату звільнення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки вимог про зміну дати звільнення від жодної з сторін не надходило. Змінивши дату звільнення на 01.05.2020 суд створив правову невизначеність для сторін, яка полягає у дійсності рішень і наказу відповідача про звільнення ОСОБА_1 . Суд погодився з неправомірним звільненням позивачки змінивши дату звільнення на 01.05.2020 року, але у той же час відмовив у виплаті заробітної плати за квітень 2020 року та виплати середнього заробітку за весь час затримки.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідач, зокрема, вказує те, що суд постановляючи рішення лише застосував правовий висновок Великої палати Верховного суду про те, як саме здійснюється захист трудових прав. Навпаки, апелянт не вказує, які саме норми матеріального чи процесуального права були порушені із вказівкою на конкретні статті. В даному випадку жодної невизначеності не має, оскільки суд, встановивши відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, виходячи із правової позиції викладеної Верховним Судом, лише змінив дату звільнення, чим виконав вимоги ст. 236 ГПК України.

Між ОСОБА_1 , як директором ТОВ «Алтанал-Агро», та ТОВ «Алтанал-Агро» виникли саме корпоративні, а не трудові відносини, оскільки директор є виконавчим органом Товариства, повноваження, порядок обрання та звільнення керівника та членів виконавчого органу товариства містяться в статуті Товариства, законах, які регулюють діяльність товариства з обмеженою відповідальністю, а не в Кодексі законів про працю, отже вимоги ч. 3 ст. 40 КЗпП України не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки припинення повноважень виконавчого органу відбувається не в межах норм трудового права і гарантії передбачені КЗпП України на такі правовідносини не розповсюджуються.

Крім того, позивач безпідставно вважає, що судом першої інстанції проігноровано вимогу про виплату заробітної плати, адже суд керувався в даному випадку ч.1 ст.173 ГПК України, відповідно до якої задоволення похідної вимоги залежить від задоволення основної вимоги позовної заяви. Оскільки основна позовна вимога, яка розглядалася господарським судом - визнання протиправними та скасування рішень загальних зборів - не була задоволена, а всі інші позовні вимоги, що регулюються трудовим законодавством, є похідними, то відповідно до ст. 173 ГПК України, вони задоволенню не підлягають.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.06.2017 року рішенням загальних зборів засновників ТОВ «Алтанал-Агро», оформленим протоколом № 1, вирішено: створити ТОВ «Алтанал-Агро»; визначити статутний капітал ТОВ «Алтанал-Агро» у розмірі 5 620 970,32 грн. та частки кожного із учасників; визначити місцезнаходження ТОВ «Алтанал-Агро»: Херсонська область, Каховський район, селище Чорноморівка, вул. Чапаєва, 1-А; прийняти та затвердити статут ТОВ «Алтанал-Агро»; на посаду керівника (директора) ТОВ «Алтанал-Агро» призначити ОСОБА_1 та доручити їй здійснити державну реєстрацію новоствореного товариства.

22.06.2017 року проведено державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Алтанал-Агро».

23.04.2020 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Алтанал-Агро», оформленим протоколом №1/04, на якому були присутні учасники товариства: ОСОБА_2 , який володіє 50% статутного капіталу ТОВ «Алтанал-Агро», та ОСОБА_3 , яка володіє 50% статутного капіталу ТОВ «Алтанал-Агро», звільнено з посади директора ТОВ «Алтанал-Агро» ОСОБА_1 згідно з п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України; призначено на посаду директора ТОВ «Алтанал-Агро» ОСОБА_2 та доручено йому внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

24.04.2020 року наказом № 1-к директора ТОВ «Алтанал-Агро» ОСОБА_2 на підставі рішення загальних зборів учасників товариства від 23.04.2020, звільнено з 24.04.2020 року ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Алтанал-Агро» згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

17.09.2020 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Алтанал-Агро», оформленим протоколом №17/09/20, на якому були присутні учасники товариства: ОСОБА_2 , який володіє 50% статутного капіталу ТОВ «Алтанал-Агро», та ОСОБА_3 , яка володіє 50% статутного капіталу ТОВ «Алтанал-Агро», припинено повноваження директора ТОВ «Алтанал-Агро» ОСОБА_1 з 23.04.2020 року на підставі ст. 99 ЦК України, ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та змінено підставу звільнення з посади директора ТОВ «Алтанал-Агро» ОСОБА_1 з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Як вбачається з листка непрацездатності серії АДФ № 361180, ОСОБА_1 в період з 23.04.2020 до 30.04.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні.

ОСОБА_1 вважаючи рішення про своє звільнення прийнятим з порушенням діючого законодавства, оскільки ні у протоколі загальних зборів, ані у наказі не зазначено: - одноразове грубе порушення обов`язків ОСОБА_1 ; - не зазначено взагалі порушення обов`язків ОСОБА_1 ; - не витребувано від позивачки письмових пояснень щодо порушення обов`язків; загальні збори проводились у невідомому місці у м. Херсоні, про час, дату і місце проведення яких позивачку не повідомлялось, на підставі ст. ст. 40, 41 КЗпП України просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення загальних зборів ТОВ "Алтанал-Агро" № 1/04 від 23.04.2020 та № 17/09/20 від 17.09.2020;

- визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ "Алтанал-Агро" № 1-к від 24.04.2020;

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "Алтанал-Агро";

- стягнути з ТОВ "Алтанал-Агро" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.04.2020 по 01.12.2020 у сумі 108 000 грн.;

- зобов`язати ТОВ "Алтанал-Агро" провести розрахунок і виплатити заробітну плату за квітень 2020, яка складає 12 000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

На думку позивачки, спір стосується правомірності її звільнення з посади, тобто є виключно трудовим і не стосується корпоративних правовідносин, оскільки п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України відноситься до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України як загальна норма до спеціальної. Згідно протоколу загальних зборів позивачку звільнено за порушення трудових обов`язків, і за таких обставин кваліфікація норми права повинна відповідати спеціальній нормі, яка надає особі додаткові гарантії правового захисту у разі звільнення за порушення трудових обов`язків.

Колегія суддів в цілому погоджується з правомірним та обґрунтованим рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У статті 21 КЗпП України вказано, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 43-1 цього Кодексу і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу.

Трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.

Підставою звільнення ОСОБА_1 як директора товариства зазначено частину третю статті 99 ЦК України та пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України, тобто власник реалізував свої повноваження з управління юридичною особою приватного права, оскільки позивачка була одноосібним виконавчим органом управління ТОВ «Алтанал-Агро».

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

Відповідно до частини третьої статті 80 ГК України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Відповідно до змісту частини першої статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із частиною третьою статті 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України).

За змістом статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені, або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Також у статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» закріплено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

У відповідності до частин першої, другої статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Згідно з пунктами 2.2, 2.4 статуту ТОВ «Алтанал-Агро», затвердженого протоколом № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Алтанал-Агро» від 16.04.2019 року, товариство створено з метою отримання прибутку та подальшого його розподілу між учасниками, а також задоволення потреб громадян, організацій в наданих роботах та послугах, діє на принципах повної господарської самостійності і самоокупності, несе відповідальність за результати своєї господарської діяльності та виконання зобов`язань, самостійно планує свою господарську діяльність і провадить її на підставі відповідних договорів.

У пункті 8.1 статуту зазначено, що органами управління товариством є загальні збори учасників та виконавчий орган.

Загальні збори учасників товариства як вищий орган товариства мають право вирішувати будь-які питання діяльності товариства (п.п. 8.2, 8.2.3 статуту).

До виключної компетенції загальних зборів учасників віднесено, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу, встановлення розміру винагороди. (підпункт 6 пункту 8.2.4 статуту).

У пунктах 8.10.1, 8.10.4, 8.10.5 статуту визначено, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства; виконавчим органом товариства, за рішенням загальних зборів учасників може бути - дирекція або директор; дирекція - колегіальний виконавчий орган товариства, який очолює генеральний директор. Директор - одноособовий виконавчий орган управління товариством.

Тобто вказаним статутом ТОВ «Алтанал-Агро» визначено, що директор є одноособовим виконавчим органом управління товариства.

Також статутом визначено, що повноваження генерального директора (директора) можуть бути достроково припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень шляхом обрання нового генерального директора (директора) або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень генерального директора (директора) договір із цією особою вважається припиненим (п. 8.10.14 статуту).

Згідно з пунктами 8.10, 8.10.1, 8.10.6 та 8.10.7 статуту ТОВ «Алтанал-Агро», затвердженого протоколом № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Алтанал-Агро» від 09.07.2020 року, виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю є директор, який вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, які віднесено до компетенції загальних зборів учасників; повноваження директора можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача обов`язків; у разі припинення повноважень директора договір із цією особою вважається припиненим.

Судом установлено, що у наступному 17.09.2020 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Алтанал-Агро», оформленим протоколом №17/09/20, на якому були присутні учасники товариства: ОСОБА_2 , який володіє 50% статутного капіталу ТОВ «Алтанал-Агро», та ОСОБА_3 , яка володіє 50% статутного капіталу ТОВ «Алтанал-Агро», припинено повноваження директора ТОВ «Алтанал-Агро» ОСОБА_1 з 23.04.2020 року на підставі ст. 99 ЦК України, ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та змінено підставу звільнення з посади директора ТОВ «Алтанал-Агро» ОСОБА_1 з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом захисту, визначеного статтею 13 Конституції України, зокрема, у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

У мотивувальній частині Рішення № 1-рп/2010 Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України зазначено, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

За змістом положень частини третьої статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала на посаді директора ТОВ «Алтанал-Агро» та була одноосібним виконавчим органом управління ТОВ «Алтанал-Агро».

Підставою для прийняття рішення загальних зборів учасників ТОВ «Алтанал-Агро» від 17.09.2020 та припинення повноважень ОСОБА_1 за займаною посадою директора ТОВ «Алтанал-Агро» вказана частина третя статті 99 ЦК України. Підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Алтанал-Агро» зазначено пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Пунктами 8.10.6 та 8.10.7 статуту ТОВ «Алтанал-Агро» передбачено, що повноваження директора можуть бути достроково припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача обов`язків; у разі припинення повноважень директора договір із цією особою вважається припиненим.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Тобто пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України кореспондується з положеннями частини третьої статті 99 ЦК України.

Зміни до статті 41 КЗпП України, а саме доповнення цієї статті пунктом 5, внесено Законом України від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів», який набрав чинності з 01 червня 2014 року. Згідно з пояснювальною запискою до проекту вказаного Закону передбачається, що така підстава розірвання трудового договору забезпечить «можливість розірвання трудового договору без наведення підстав при припиненні повноважень посадових осіб».

Отже, здійснення компетентним органом господарюючого суб`єкта права на усунення від посади відповідно до статті 99 ЦК України можливе в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав у разі, якщо інше не передбачене Статутом, і як підстава такого звільнення може бути зазначене посилання на пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

При розгляді спору щодо розірвання трудового договору за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України має значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством та установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення.

Наведені висновки послідовно висловлювалися Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), від 13 жовтня 2020 року у справі № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20) та від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17 (провадження № 14-115цс20), від 23 лютого 2021 у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд попередньої інстанції зробив законний й обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки остання на порушення загальними зборами учасників ТОВ «Алтанал-Агро» передбаченої цивільним законодавством та його установчими документами процедури ухвалення рішення про припинення її повноважень як директора товариства не посилалася, і таких порушень судом не встановлено.

Разом з тим, у постанові Великої палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі 205/4196/18 викладену правову позицію, згідно з якою:

« 52. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

53. До юрисдикції господарського суду за пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України належать спори, в яких позивач, відсторонений від посади керівника юридичної особи (її виконавчого органу), або позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оспорює законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого відсторонення або звільнення (припинення повноважень).

54. За правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору (контракту) з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

55. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 статті 40 КЗпП України), а також у період перебування працівника у відпустці (перше речення частини третьої статті 40 КЗпП України).

56. Ця гарантія поширюється на випадки припинення трудового договору (договору контракту) з працівником за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, тобто з підстав, передбачених контрактом.

Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки.»

А тому суд, встановивши, що позивачка за наявності правової підстави для припинення її повноважень директора ТОВ "Алтанал-Агро" була звільнена 24.04.2020 року у період тимчасової непрацездатності, яка тривала до 30.04.2020 року, дійшов правильного висновку, що наказом 1-к від 24.04.2020 порушено гарантії, що встановлені законом від звільнення у період тимчасової непрацездатності, отже права ОСОБА_1 підлягають поновленню шляхом зміни в оспорюваному наказі дати її звільнення на перший день після закінчення періоду непрацездатності, тобто з 01 травня 2020 року

Визнавши правомірність припинення повноважень і звільнення позивачки з посади директора товариства, суд зробив й обґрунтований висновок, що її позовні вимоги, а саме: визнання протиправними та скасування: рішення загальних зборів учасників № 1/04 від 23.04.2020, № 17/09/20 від 17.09.2020 та наказу 1-к від 24.04.2020 про звільнення її з посади керівника товариства; поновлення на посаді директора ТОВ "Алтанал-Агро"; стягнення з ТОВ "Алтанал-Агро" середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.04.2020 по 01.12.2020 у сумі 108 0000 грн; зобов`язання відповідача провести розрахунок і виплатити заробітну плату за квітень 2020, в сумі 12 000 грн., є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника колегія суддів не бере до уваги з огляду на те, що суд не виходив за межі позовних вимог, а ухвалюючи рішення лише застосував правовий висновок Великої палати Верховного суду про те, як саме здійснюється захист трудових прав. При цьому, скаржник не вказує, які саме норми матеріального чи процесуального права були порушені місцевим судом із вказівкою на конкретні статті. Отже, у даному випадку жодної невизначеності не має, оскільки суд, встановивши відсутність підстав для поновлення позивачки на роботі, з урахуванням правової позиції викладеної Верховним Судом лише змінив дату звільнення, чим виконав вимоги ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Між позивачкою як директором та ТОВ «Алтанал-Агро» виникли саме корпоративні, а не трудові відносини, оскільки директор є одноособовим виконавчим органом управління товариства, повноваження, порядок обрання та звільнення керівника та членів виконавчого органу товариства містяться в статуті Товариства, законах, які регулюють діяльність товариства з обмеженою відповідальністю, а не в Кодексі законів про працю, отже вимоги ч. 3 ст. 40 КЗпП України не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки припинення повноважень виконавчого органу відбувається не в межах норм трудового права і гарантії передбачені КЗпП України на такі правовідносини не розповсюджуються.

Крім того, позивачка безпідставно вважає, що судом першої інстанції проігноровано вимогу про виплату заробітної плати, адже суд керувався в даному випадку ч.1 ст.173 ГПК України, відповідно до якої задоволення похідної вимоги залежить від задоволення основної вимоги позовної заяви. Оскільки основна позовна вимога, яка розглядалася господарським судом - визнання протиправними та скасування рішень загальних зборів - не була задоволена, а всі інші позовні вимоги, що регулюються трудовим законодавством, є похідними, то відповідно до ст. 173 ГПК України, вони задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.05.2011 у справі "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine, заява № 4909/04) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

ЄСПЛ також зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" (Trofimchuk v. Ukraine, заява № 4241/03).

Оскільки позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, не довела порушення загальними зборами учасників ТОВ "Алтанал-Агро" передбаченої цивільним законодавством та установчими документами цієї юридичної особи процедури ухвалення рішення про її звільнення з посади директора товариства, що є достатньою підставою для відмови в позові, колегія суддів відхиляє інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, оскільки вони висновків суду першої інстанції не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Устименко проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нелюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи істотного порушення норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому безпредметне посилання скаржника в цій частині не приймається до уваги.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги 6810 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року у справі № 923/82/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 25.10.2021.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.