РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2021 року м. Чернігівсправа № 927/914/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Комунальне підприємство "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області,

, вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прайм Лайт",

, вул. Єфремова, 84/1 Б, м. Львів, 79044

Предмет спору: про стягнення 237 619,20 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Лайт", у якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 237 619,20 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 31.08.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 31.08.2021 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копія вказаної вище ухвали від 31.08.2021 року була направлена 01.09.2021 на електронну адресу позивача - , з якої на електронну адресу суду надійшло повідомлення про отримання ухвали.

Відповідачу копія ухвали суду від 31.08.2021 була направлена засобами поштового зв`язку 06.09.2021 та відповідно до поштового повідомлення про вручення отримана ним 10.09.2021.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 27.09.2021.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів № 73 від 15.04.2021 в частині передачі товару з використанням скретч-карток/талонів на пальне (дизельне паливо) у кількості 9520 л на загальну суму 237 619,20 грн. Оскільки позивач неодноразово не зміг отримати на погоджених сторонами заправних станціях дизельне паливо з використанням талонів позивача через їх блокування, КП "Прилукитепловодопостачання" звернулось до ТОВ "Прайм Лайт" із вимогою повернути попередню оплату розмірі 237 619,20 грн, яка залишились невиконаною.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

15.04.2021 між Комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» (далі - Покупець, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт»» (далі - Продавець, Учасник) було укладено договір про закупівлю товарів №73 (далі - Договір) (а.с. 7-12).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору Учасник зобов`язується відповідно до умов, зазначених в Договорі, передати Замовнику Товар на АЗС Учасника з використанням скретч-карток/талонів (бланків - дозволів внутрішнього обігу на відпуск Товару), а Замовник зобов`язується приймати у власність Товар та повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі.

Найменування, номенклатура, асортимент та ціна Товару наведені в специфікації додаток №1 до даного Договору. Код Товару за ДК 021:205 код 09130000-9 - Нафта і дистиляти (дизпаливо Energy (скретч картка).

Згідно з п. 2.3 Договору скретч-картка/талон (Бланк - дозволу внутрішнього обігу (надалі - Бланк) - є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, який посвідчує право Замовника та/або уповноваженого ним Користувача на одержання певної кількості та певної марки пального на АЗС. Скретч-картка/Талон (Бланк) надає право Замовнику або Довіреній особі отримати Товар на АЗС. Скретч-картка/Талон (Бланк) не є платіжним документом, що підтверджує оплату Товару.

За умовами п. 4.1, 5.2 Договору Загальна ціна цього Договору становить 299 520,00 грн, у тому числі ПДВ 49 920,00 грн. Розрахунки між Учасником та Замовником здійснюються відповідно до видаткової накладної та рахунку-фактури, наданого Учасником, шляхом оплати вартості Товару згідно зі Специфікацією протягом 10 робочих днів після його отримання.

Відповідно до п. 6.2, 6.3, 6.4 Договору поставка за Договором здійснюється Учасником цілодобово по скретч-картці/талону (Бланку) з АЗС Учасника, перелік яких міститься в Додатку №2 до Договору. Скретч-картка/талон (Бланк) містить інформацію про вид і об`єм нафтопродуктів, якими буде заправлений автотранспорт Замовника при наданні таких Бланків на АЗС протягом терміну дії такого бланку.

Строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу. Місце поставки товару - Дислокація мережі АЗС учасника (згідно з додатком №2 до Договору).

Згідно з п. 7.3.4 Договору Учасник зобов`язаний забезпечити наявність пального за першою вимогою Замовника по факту пред`явлення ним скретч-картки/талону (Бланку) на певній АЗС.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2021, а в частині взятих на себе зобов`язань - до їх повного виконання (п. 11.1 Договору).

Відповідно до специфікації, яка є Додатком №1 до Договору, предметом закупівлі є дизельне паливо у кількості 12 000 л, вартістю 24,96 грн за літр з ПДВ, на загальну суму 299 520,00 грн з ПДВ (а.с. 13).

У Додатку №2 до Договору визначено перелік заправних станцій, на яких може здійснюватися відпуск дизельного палива, у тому числі за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Котляревського, 101 (бренд WOG) (а.с. 14).

Згідно з видатковою накладною № 132 від 20.04.2021 відповідач поставив, а позивач отримав дизельне паливо у кількості 12 000 л на загальну суму 299 520,00 грн (а. с. 16).

Платіжним дорученням №158 від 20.04.2021 позивач перерахував відповідачу кошти за дизельне паливо у розмірі 299 520,00 грн (а.с. 15).

Позивач направив відповідачу претензію від 30.06.2021 №477, у якій повідомив про постійні проблеми, які виникають при здійсненні заправки автотранспорту підприємства за допомогою талонів, отриманих відповідно до умов Договору, а саме, оператор вказує про недостатність коштів на балансі та інше (а.с. 17-18).

У позовній заяві позивач зазначає про те, що він не зміг отримати пальне на АЗС в оплаченій кількості, про що складені акти про встановлення факту припинення заправки транспортних засобів КП «Прилукитепловодопостачання» по талонах від 27.07.2021, від 28.07.2021, від 29.07.2021, від 30.07.2021, від 02.08.2021 (а. с. 20-24), а кількість недоотриманого пального становить 9520 літрів.

У вказаних актах зазначено про неможливість отримати дизельне паливо на АЗС за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Котляревського, 101, за наданими згідно з видатковою накладною №132 від 20.04.2021 талонами на пальне, а саме: №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, оскільки вони заблоковані.

На актах містяться підписи представників позивача, а підпис представника мережі АЗС «WOG» відсутній із відмітками «від підпису акту відмовилися».

Ці акти разом з претензією від 05.08.2021 №553, у якій позивач вимагав протягом 5 днів з дня отримання даного листа повернути йому кошти у розмірі 237 619,20 грн, що становить вартість 9520 літрів дизпалива, були направлені на адресу відповідача та отримані останнім згідно з поштовим повідомленням про вручення 09.08.2021 (а.с. 19, 25-26).

Як зазначає позивач, відповіді на претензію відповідач не надав та кошти у розмірі 237 619,20 грн не повернув.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За своєю правовою природою укладений договір про закупівлю товарів №73 від 15.04.2021 є договором поставки.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з умов Договору, відповідач зобов`язався поставити позивачу дизельне паливо у кількості 12 000 літрів, яке останній повинен був отримати шляхом використання скретч-карток (талонів) на визначених сторонами АЗС.

Позивач зазначає, що частину талонів на загальну кількість дизельного палива 9520 літрів він не зміг обміняти на паливо на визначеній сторонами АЗС, оскільки вони були заблоковані, про що складені акти від 27.07.2021, від 28.07.2021, від 29.07.2021, від 30.07.2021, від 02.08.2021. В усіх актах позивач вказав одні й ті ж самі номери талонів у кількості 16 штук, які він намагався отоварити, проте жодних даних щодо кількості пального, на які видані такі талони, а також терміну їх дії в актах не вказано.

Як вказує позивач, талони були вибрані ним вибірково, а це означає, що їх кількість є більшою ніж зазначена в актах. Жодних обґрунтувань та доказів стосовно неможливості використання інших талонів позивач суду не надав. При цьому, як вбачається з наданих актів, позивач навіть і не намагався використати інші талони, оскільки кожного разу обирав ті ж самі, що й попереднього разу.

Сумнівним видається суду й правдоподібність дій позивача щодо намагання отримати пальне за одними й тими ж талонами п`ять днів поспіль на одній і тій же АЗС. При цьому, жодних доказів хоча б намагання отримати від оператора мережі «WOG» офіційної відповіді та/або роз`яснення щодо відмови у видачі пального позивачем суду також не надано.

Більш того, позивач взагалі не надав суду жодних доказів, що підтверджують отримання талонів на дизельне паливо від відповідача (ані акту приймання-передачі, ані копій самих скретч-карток (талонів), з яких можливо встановити їх номери, номінал, термін їх дії.

Як зазначив сам позивач в актах про встановлення факту припинення заправки транспортних засобів, талони передавались йому на підставі відповідних видаткових накладних, проте таких доказів суду також не надав.

За відсутності таких доказів та лише на підставі наданих позивачем актів неможливо встановити, що саме надані відповідачем талони відмовляється приймати АЗС та на яку кількість пального.

Крім того, за умовами п. 6.2, 6.3 Договору дизельне паливо відпускається за умови надання скретч-карток/талонів протягом терміну їх дії, а отже після закінчення такого терміну відмова у відпуску пального позивачу буде цілком правомірною.

Відповідно до приписів ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 13 названого Кодексу, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Передбачивши право учасникам спору на подання своїх доводів та підтверджуючих певні обставини доказів, законодавець встановлює й процесуальні обов`язки таких учасників шляхом визначення певного процесуального порядку реалізації відповідних прав, у разі недотримання яких без поважних причин настають відповідні негативні наслідки для такого учасника у вигляді неприйняття судом його аргументів, оскільки неподання відповідних доказів найчастіше пояснюється неналежною підготовкою сторони до розгляду справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 14 ГПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України). Вичерпний перелік підстав звільнення від доказування закріплює ст. 75 ГПК України.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Оскільки позивач не надав суду належних та достатніх доказів, які підтверджують неможливість отримання дизельного палива на підставі отриманих саме від відповідача талонів, саме у кількості 9520 літрів та саме під час терміну дії цих талонів, суд вважає, що позивач не довів факту непоставки палива з вини відповідача та наявність підстав для повернення суми попередньої оплати у розмірі 237 619,20 грн.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат.

Оскільки у позові відмовлено, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун