Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/390/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

за участю представників учасників справи:

- від позивача: Драгіцина Т.М. - ордер на надання правничої (правової) допомоги від 12.03.2021

- від відповідача: Недогарко С.І. - начальник Управління, розпорядження № 108-к від 29.05.2007; Кучер Л.Г. - довіреність від 01.02.2021;

- від третьої особи: Парфіненко М.М. - довіреність 20/03-51 від 12.01.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ)

до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради Житомирської області (Житомирська область, м. Малин)

за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області (Житомирська область, м. Малин)

про стягнення 664877,97 грн

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради про стягнення 664877,97 грн збитків за перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Позовна заява обгрунтована тим, що враховуючи неможливість залізниці відмовитись від виконання державної програми соціального захисту населення, позивач протягом 2020 року здійснював дії по її виконанню, а саме, надано послуги з перевезення пільгових категорій громадян 31797 пасажирам, чим понесено витрати з перевезення пільгових категорій громадян по м. Малину на суму 644877,97 грн.

Ухвалою від 12.04.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання (а. с. 142 у т. 1).

Ухвалою від 28.05.2021 господарський суд продовжив термін підготовчого провадження, відклав підготовче засідання суду (а. с. 248 у т. 1).

Ухвалою від 06.08.2021 господарський суд відклав підготовче засідання суду на 09.09.2021 о 10:30; зобов`язав сторони провести звірку щодо суми позову або повідомити про неможливість надання (а. с. 79 у т. 2).

Ухвалою від 09.09.2021 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.09.2021 о 14:30 (а. с. 134 у т. 2).

Ухвалою від 30.09.2021 господарський суд відклав розгляд справи на 27.10.2021 о 14:30 (а. с. 142 у т. 2).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об`ємі.

Представники відповідача в засіданні суду заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов від 26.04.2021, вих. №1170/02 (а. с. 161 - 165 у т. 1).

Представник третьої особи проти позову заперечив з підстав, викладених у поясненні щодо позовних вимог від 19.04.2021, вих. №916/03-12 (а. с. 146, 147 у т. 1).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" протягом 2020 року надавались послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Малин, яка розташована на території міста Малина Житомирської області.

Позивач з метою виділення коштів на компенсацію за пільгові перевезення приміським залізничним транспортом такими листами (а. с. 21-26, 29-32, 35, 38, 40 у т. 1): від 09.12.2019 № ДН-4-01-4/2066, від 20.02.2020 року № ДН-4-01-4/249, від 20.02.2020 року № ДН-4-01-4/250. від 06.05.2020 № ДН-4-01-4/535, від 06.05.2020 № ДН-4-01-4/535, від 12.06.2020 ДНЮ-4/120, від 18.06.2020 № ДН-4-01-4/827, від 19.08.2020 № ДН-4-01-4/1202, від 21.08.2020 № ДН-4-01-4/1223, від 21.08.2020 № ДН-4-01-4/1224, від 04.09.2020 № ДН-4-01-4/1298, від 04.09.2020 № ДН-4-01-4/1299, від 23.11.2020, №ДН-4-01-4/181, від 17.12.2020 № ДН-4-01-4/2016 звертався до Малинської міської ради та Управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради Житомирської області з проханням передбачити кошти у місцевому бюджеті на компенсацію за пільгові перевезення на 2020 рік.

Листами від 12.11.2019, вих. № 04-05/7488, від 03.04.2020, вих. № 02-08/519, від 02.10.2020, вих. № 02-08/1734 відповідач повідомив про неможливість проведення відшкодування втрат в зв`язку з відсутністю виділених бюджетних коштів.

Листом від 24.12.2019, вих. №4354 відповідач повідомив, що у зв`язку з формуванням бюджету на 2020 рік та необхідності виконання Міської комплексної цільової Програми надання пільг окремим категоріям населення м. Малина на 2018-2020 роки, направлено листа бюджетній комісії Малинської міської ради щодо потреби передбачення видатків в міському бюджеті на 2020 рік на компенсацію витрат за перевезення окремих категорій громадян залізничним транспортом у сумі 1500000,00 грн (а. с. 44 у т. 1).

Листами від 03.03.2020, вих. №666, від 03.03.2020, вих. №319/03-10, від 25.05.2020, вих. №699/03-10, від 25.05.2020, вих. №1402, від 22.07.2020, вих. № 1121/03-01 відповідач повідомив позивача про неможливість проведення відшкодування витрат в зв`язку з відсутністю виділених коштів з районного бюджету (а. с. 45 - 50 у т. 1).

Позивачем зазначено, що між сторонами повинен був бути укладений договір про порядок відшкодування витрат від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги, залізничним транспортом в приміському сполученні за рахунок коштів місцевого бюджету.

Позивач звертався до голови Малинської міської ради з листом від 18.06.2020, вих. №ДН-4-01-4/827 (а.с. 31 у т. 1) про укладення договору, на що отримав відповідь від 01.07.2020 № 917/03-10 (а. с. 50 у т. 1) про відсутність підстав для його укладання.

22.01.2021 позивач направив голові Малинської територіальної громади вимогу за вих. № ДН-4-01-4/128 про сплату 664877,97 грн боргу (а. с. 52 - 54 у т. 1), відповіді на яку не отримав.

Протягом 2020 р. позивач щомісячно направляв відповідачу рахунки та облікові форми про сплату коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати за перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів відповідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 №1359 "Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян".

Позивач зазначив, що незважаючи на неможливість в односторонньому порядку відмовитись від виконання державної програми соціального захисту населення, залізниця протягом 2020 р. здійснювала всі дії щодо її виконання - надала послуги з перевезення пільгових категорій громадян 31797 пасажирам; з 01.01.2020 по 31.12.2020 включно залізниця понесла витрати з перевезення пільгових категорій громадян на суму 644877,97 грн.

Отже, загальна сума збитків АТ "Українська залізниця" за 2020 рік становить 644877,97 грн, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, зокрема, що 01.01.2020 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.202 №256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету; інші нормативно-правові акти з цього приводу не приймались, тому упродовж 2020 р. був відсутній механізм відшкодування понесених залізницею збитків; повідомлено про причини неможливості укладення договору про відшкодування вартості пільгового перевезення залізничним транспортом за 2020 рік; видатки на зазначені цілі не затверджувались і не виділялись ні державним ні місцевим бюджетами на фінансування відповідної соціальної програми; бюджетний процес не порушено; зазначено, що до компетенції управління не входить прийняття рішення щодо визначення обсягів фінансування тих чи інших видатків.

Виконавчим комітетом Малинської міської ради Житомирської області у письмових поясненнях від 19.04.2021, вих. № 916/03-12 з додатками (а. с. 146-158 у т. 1) проти позову заперечено, оскільки ні Малинською міською радою, ні її виконавчим комітетом не приймалися рішення про встановлення пільг для окремих категорій громадян на проїзд залізничним транспортом, відповідно, і кошти на компенсацію таких пільг не виділялися; на даний час чинним законодавством не встановлено порядку проведення органами місцевого самоврядування розрахунків компенсаційних виплат перевізникам за пільговий проїзд окремих категорій громадян; між позивачем та виконавчим комітетом Малинської міської ради договір про відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян не укладався.

2. Норми права (нормативно-правові акти), які застосував господарський суд.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", ст. 19 якого визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Пільги на пасажирські перевезення для деяких категорій громадян встановлено Законами України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям -інвалідам", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Норми вказаних законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до п. 6 Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1997 № 252 суб`єкти господарської діяльності, які займаються перевезенням та обслуговуванням пасажирів, повинні забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно із законодавством України.

Згідно з п.п. "ґ" пп. 3 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

За змістом ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Держбюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюється за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, а також субвенцій з державного або місцевого бюджетів, визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359 "Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян" (далі - Порядок № 1359).

Згідно з п. З Порядку № 1359 облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформленні та видачі пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).

Відповідно до п. 4 цього Порядку сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг.

Згідно з п. 5 Порядку інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності.

Відповідно до п. 7 Порядку сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток).

Згідно п. 9 Порядку на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевого бюджетів.

Виходячи з положення п. 10 Порядку №1359 залізниця щомісяця не пізніше, ніж 15 числа місяця, наступного за звітним, подає відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, облікові форми.

Виходячи з положень п. 3-5, 7, 9, 10 Порядку №1359, облік пільгових категорій на залізничному транспорті здійснюється за виданими безкоштовними (пільговими) проїзними документами, які оформляються на підставі відповідного посвідчення за кожною категорією. Видача проїзних документів здійснюється через автоматизовану систему керування пасажирськими перевезеннями (АСК ПП УЗ) та реєстратори розрахункових операцій "Спекка-00". Сума недоотриманих доходних надходжень розраховується автоматизовано за кожним пільговим (безкоштовним) квитком у залежності від маршруту прямування згідно з діючими тарифами та формується в місячну звітність. На підставі звітності залізниці формують облікові форми, відповідно до яких головним розпорядникам коштів виставляються рахунки. В облікових формах зазначено фактичну кількість оформлених пільгових проїзних квитків та відповідну недоотриману суму коштів за перевезення фактичної кількості пільговиків.

Згідно з п. 9 - 11 Порядку №1359 на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом; залізниці не пізніше ніж 15-го числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми; головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

3. Щодо обгрунтованості позовної вимоги про стягнення 664877,97 грн.

В матеріалах справи є рахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян за період січень -грудень 2020 року (а. с. 55, 61, 67, 72, 77, 82, 87, 93, 99, 105 у т. 1) та облікові форми за вказаний період (а. с. 56,57; 62,63; 68,69; 73,74; 78,79; 83,84; 88,89; 94,95; 100,101; 106,107 у т. 1), за якими сума за фактичну кількість перевезених пільговиків за період січень-грудень 2020 року склала 664877,97 грн, а саме:

- за січень 2020 року - на суму 102728,23 грн - перевезено пільговиків - 4952;

- за лютий 2020 року -на суму 105436,30 грн - перевезено пільговиків - 5123;

- за березень 2020 року - на суму 56750,66 грн - перевезено пільговиків - 2743;

- за квітень 2020 року - на суму 0 грн - перевезено пільговиків - 0;

- за травень 2020 року - на суму 0 грн - перевезено пільговиків - 0;

- за червень 2020 року - на суму 51222,91 грн - перевезено пільговиків - 2412;

- за липень 2020 року - на суму 57118,31 грн - перевезено пільговиків - 2705;

- за серпень 2020 року - на суму 57039,33 грн - перевезено пільговиків - 2690;

- за вересень 2020 року - на суму 55462,86 грн - перевезено пільговиків - 2640;

- за жовтень 2020 року - на суму 57300,46 грн - перевезено пільговиків - 2712;

- за листопад 2020 року - на суму 52626,74 грн - перевезено пільговиків - 2497;

- за грудень 2020 року - на суму 69192,17 грн - перевезено пільговиків - 3312.

В матеріалах справи є також реєстри про персоніфікований облік пільгових перевезень за спірний період.

Відповідач не провів розрахунки за пільгові перевезення окремих категорій громадян з січня по грудень 2020 р., посилаючись зокрема, на те, що як зазначено вище, Порядок з фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 втратив чинність 01.01.2020; інші нормативно-правові акти з цього приводу не приймались, тому упродовж 2020 року був відсутній механізм відшкодування понесених залізницею збитків.

Третьою особою - виконавчим комітетом Малинської міської ради Житомирської області у письмових поясненнях від 19.04.2021, вих. № 916/03-12 (а.с. 146-158 у т.1), вказано про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки ні Малинською міською радою, ні її виконавчим комітетом не приймалися рішення про встановлення пільг для окремих категорій громадян на проїзд залізничним транспортом, відповідно і кошти на компенсацію таких пільг не виділялися; на даний час чинним законодавством не встановлено порядку проведення органами місцевого самоврядування розрахунків компенсаційних виплат перевізникам за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

У постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 08.05.2018 у справі №910/16725/17 викладено правову позицію, за якою до дій, що свідчать про визнання особою свого боргу, належить, зокрема, підписання в межах позовної давності уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Відповідно до приписів ст. 74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Дослідивши матеріали справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на таке.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що розрахунки обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян у 2020 році проводяться, зокрема, відповідно до Порядку з фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі - Порядок №256); Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359; зазначено, що відповідно до вимог чинного законодавства АТ "Укрзалізниця" повинна надавати послуги перевезення пасажирів та отримувати компенсацію від відповідних органів центральної та місцевої влади за надані послуги.

Проте Порядок №256 втратив чинність 01.01.2020 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1101.

Позивачем не надано суду будь-якого документа, нормативно-правового акта тощо, відповідно до якого розраховується компенсація витрат суб`єкта господарювання, пов`язаних із наданням послуг, щодо перевезення пасажирів залізничним транспортом.

Оскільки відсутній механізм розрахунку компенсації та параметри для її визначення у відповідному нормативно-правовому та/або розпорядчому акті, така компенсація судом не може бути належним чином розрахована та перевірена.

Крім того, судом взято до уваги рішення Антимонопольного комітету України від 11.06.2021 № 369-р "Про результати розгляду справи про державну допомогу" (надавач підтримки - Міністерство інфраструктури України, отримувач підтримки -Акціонерне товариство "Укрзалізниця"), в якому, серед іншого, зазначено таке:

- Міністерством інфраструктури України не було надано будь-якого документа, нормативно-правового акта тощо, відповідно до якого розраховується компенсація витрат суб`єкта господарювання, пов`язаних із наданням послуг, що становлять послуги загального економічного інтересу (ПЗЕІ), а саме перевезення пасажирів залізничним транспортом;

- оскільки відсутній механізм розрахунку компенсації та параметри для визначення компенсації, уникнення й відшкодування будь-якої можливої надмірної компенсації у відповідному нормативно-правовому та/або розпорядчому акті, така компенсація не може бути належним чином розрахована й перевірена;

- разом із цим до тарифу на послугу з перевезення пасажирів залізничним транспортом АТ "Укрзалізниця" включено амортизаційні відрахування;

- включення до тарифу на послугу з перевезення пасажирів АТ "Укрзалізниця" амортизаційних відрахувань, а саме, пасажирських вагонів, які придбані за рахунок державної допомоги, може призводити до подвійного фінансування АТ "Укрзалізниця", тобто до надання надмірної компенсації за надання послуг ПЗЕІ.

За викладених обставин суд вважає, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено покладання на відповідача обов`язку компенсувати позивачу кошти за перевезення пільгової категорії населення у 2020 році.

Одночасно суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 664877,97 грн задоволенню не підлягають.

4. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд, оцінивши надані учасниками справи докази, дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами підставність позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги є необгрунтованими, тому в їх задоволенні слід відмовити.

5. Розподіл сплаченого судового збору між сторонами.

Приписами ч. 2 ст.123 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Ураховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.11.21

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - 3 - позивачам

4 - відповідачу

5 - третій особі