РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2021Справа № 910/20775/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕРЕНЕРГО ІНВЕСТ"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 2 350 391,96 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 02.04.2021),

Представники учасників процесу згідно протоколу від 17.05.2021,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МАСТЕРЕНЕРГО ІНВЕСТ" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 2 350 391,96 грн, з якої 2 016 266,00 грн сума основного боргу, 138 259,12 грн пені, 156 920,23 грн та 38 946,61 грн три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача договірних обов`язків за договором № 15340/01 від 30.07.2018 та додатковою угодою № 406/01 від 05.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/20775/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.01.2021 та встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та інших доказів.

За наслідками судового засідання 03.03.2021 суд ухвалив відкласти підготовче засідання у справі на 03.03.2021 та визначено сторонам строки на вчинення процесуальних дій.

02.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

За наслідками судового засідання 03.03.2021 суд ухвалив продовжити підготовче провадження у справі на 30 днів до 08.04.2021 (включно) та відкласти підготовче засідання у справі на 25.03.2021.

16.03.2021 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

У судовому засіданні 25.03.2021 суд ухвалив залишити без розгляду клопотання позивача про витребування доказів та відкласти підготовче засідання у справі на 06.04.2021.

02.04.2021 до суду представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог.

Представником відповідача 02.04.2021 подано до суду клопотання про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Кабінету Міністрів України, Міністерства енергетики України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", а також клопотання про зменшення розміру неустойки.

За наслідками судового засідання 06.04.2021 суд ухвалив проводити підготовче провадження у справі 910/20775/20 в розумні строки та відкласти підготовче засідання у справі на 26.04.2021.

13.04.2021 представником позивача подано пояснення щодо зменшення розміру неустойки, заявленого відповідачем.

15.04.2021 представником позивача подано письмові пояснення щодо заяв відповідача про залучення третіх осіб.

У судове засідання 26.04.2021 прибув представник відповідача.

Позивач представників у судове засідання не направив, проте 26.04.2021 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представників.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подані клопотання про залучення третіх осіб.

У поданих клопотаннях відповідач просить суд залучити до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України як орган управління відповідача і як вищий орган виконавчої влади, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" як сторону, на яку одночасно з відповідачем покладено обов`язок з оплати електричної енергії позивачу та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як орган, на який покладено обов`язок створення умов для виконання спеціальних обов`язків учасників ринку, що забезпечують покриття економічно обґрунтованих витрат зазначених суб`єктів та відповідно повну та своєчасну оплату електричної енергії виробникам за "зеленим" тарифом, в тому числі і позивачу.

У поданих письмових запереченнях позивач просив суд залишити без розгляду, як такого, що подано з порушенням встановлених процесуальних строків.

Відповідно до приписів статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяв про залучення третіх осіб оскільки зазначені заяви не узгоджуються з вимогами статті 50 ГПК України.

Розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до поданої заяви позивач, користуючись наданими йому приписами статті 46 ГПК України правами, заявляє про збільшення штрафних санкцій та просить суд стягнути з відповідача 2 363 585,25 грн з яких: 2 016 266,00 грн основний борг, 138 259,12 грн пеня, 156 920,23 грн штраф та 55 139,90 грн 3% річних.

Дослідивши подану заяву позивача та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява позивача про збільшення позовних вимог подана з дотриманням вимог процесуального законодавства та підлягає прийняттю, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 2 363 585,25 грн з яких: 2 016 266,00 грн основний борг, 138 259,12 грн пеня, 156 920,23 грн штраф та 55 139,90 грн 3% річних.

За наслідками судового засідання 26.04.2021 судом була постановлена ухвала, якою відмовлено відповідачу в залученні третіх осіб, прийнята заява позивача про збільшення позовних вимог та закриття підготовчого засідання з призначенням розгляду справи по суті в судовому засіданні 17.05.2021.

У призначене судове 17.05.2021 позивач не направив свого представника, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також представник Підприємства просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСТЕРЕНЕРГО ІНВЕСТ» - (надалі -- Товариство або Продавець) та державним підприємством «Енергоринок» було укладено Договір № 15340/01, за яким Товариство зобов`язалося виробляти та продавати, а державне підприємство «Енергоринок» купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

05.07.2019 було укладено Додаткову Угоду № 406/01 до Договору № 15340/01, згідно з якою відбулася заміна сторони в зобов`язанні, а саме, державне підприємство «Енергоринок» було замінено на державне підприємство «Гарантований покупець» (надалі - Гарантований покупець), викладено текст Договору в новій редакції.

30.04.2020 було укладено Додаткову Угоду № 1332/01/20 до Договору № 15340/01, згідно з якою сторони дійшли згоди статті 1-7 Договору № 15340/01 викласти в новій редакції.

Отже, внаслідок укладення Договору № 15340/01 від 30.07.2018 року, між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1.1. Договору № 15340/01 (надалі, Договір) Продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а ДП «Гарантований покупець» зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКЦ від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок).

У п. 2.2. Договору визначено, що купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється за умови членства виробника за «зеленим» тарифом в балансуючій групі виробників за «зеленим» тарифом.

Відповідно до п. 2.3. Договору, виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючи одиниць виробника за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Згідно з п. 2.4. Договору сторони погодили, що виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у національній валюті України.

Пунктом п. 2.5. Договору передбачено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників з «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.

Згідно п. 3.2. Договору, розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за зеленим тарифом, з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Згідно з п. 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Пунктом 10.4 Порядку передбачено, що після отримання від продавця акту купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акту купівлі-продажу.

Відповідно до п. 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Згідно з п. 8.3 Порядку фактичний обсяг відпущеної/відібраної продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.

У п. 7.4 договору сторони також погодили строк дії договору та вказали, якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, і Регулятор вже встановив «зелений» тариф виробнику, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01.01.2030).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24.12.2019 № 3111 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання, з 01 січня 2020 року Позивачу встановлено «зелений» тариф у розмірі 325,91 коп/кВт*год (без ПДВ).

Згідно з п. 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Пунктом 10.4 Порядку передбачено, що після отримання від продавця акту купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового' періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акту купівлі-продажу.

Отже, за електроенергію, відпущену у 1-10 день місяця, Гарантований покупець повинен сплатити по 15 число поточного місяця, а заборгованість виникає з 16 числа того ж місяця; за електроенергію, відпущену у 11-20 день місяця, Гарантований покупець повинен сплатити по 25 число поточного місяця, а заборгованість виникає з 26 числа того ж місяця; за електроенергію, відпущену у 21-30/31 день місяця, Гарантований покупець повинен сплатити протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором (НКРЕКП) розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Кількість електроенергії, виробленої Продавцем і купленою покупцем, протягом березня- червня 2020 року, визначено та зафіксовано Сторонами в Актах купівлі-продажу електроенергії за відповідні періоди, на підставі яких позивач формував і виставляв рахунки на оплату гарантованим покупцем електричної енергії, за кожен відповідний місяць, а відповідач мав здійснювати оплату вартості електричної енергії, придбаної у позивача у кожному місяці в три етапи, в сумах та строках, визначених п. 3.3. Договору.

Судом встановлено, що станом на 01.01.2021 загальна сума основного боргу дорівнює 2 016 266,00 грн, яка виникла у зв`язку з неповною оплатою Підприємством вартості електроенергії за період з березня 2020 року по червень 2020 року.

Вищевказані обставини стали підставою звернення із даним позовом до суду, в межах якого Товариство також просить суд стягнути з відповідача 138 259,12 грн пені, 55 139,90 грн три проценти річних за період з 16.04.2020 по 08.04.2021 та 156 920,23 грн штрафу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, щодо позову господарський суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (частини 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України).

Частиною 2 статті 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання договору № 15340/01 від 30.07.2018 між позивачем та відповідачем були підписані акти купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 року від 31.03.2020 на суму 635 665,30 грн., за квітень 2020 року від 30.04.2020 на суму 590 531,08 грн., за травень 2020 року від 31.05.2020 на суму 647 279,09 грн., за червень 2020 року від 30.06.2020 на суму 519 951,64 грн. Всього, за цей час, відповідачем було отримано електроенергії на загальну суму 2 393 427,11 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 692 ЦК України Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як було зазначено, за умовами укладеного сторонами договору, вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників з «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом з урахуванням ПДВ.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач електричну енергію, вироблену позивачем, як виробником за «зеленим» тарифом, за вищевказаними актами купівлі-продажу електроенергії за березень - червень 2020 року оплатив не в повному обсязі та з порушенням строку, встановленого умовами договору та Порядку внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 2 016 266,00 грн. Підприємство у межах розгляду даної справи доводів позивача належними та допустимими доказами не спростував.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за поставлену йому електроенергію за актами купівлі продажу електроенергії за березень - червень 2020 року, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до Підприємства в частині стягнення з останнього вказаної суми основного боргу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 138 259,12 грн пені та 156 920,23 грн за період прострочки, визначений позивачем у його розрахунках, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 4.6. Договору передбачено, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку. Гарантованому покупцю нараховується пеня й розмірі 0,1 % від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягувалися додатково штраф у розмірі 7 % від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок виробника за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати.

Здійснивши власний розрахунок вказаних штрафних санкції, суд дійшов висновку про те, що вірною сумою пені і штрафу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, є 156 920,23 грн штрафу та 138 259,12 грн пені. У зв`язку з чим вищезазначені вимоги підлягають повному задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що розрахунок трьох процентів річних на заборгованість за березень -червень 2020 року, розраховані станом на 08.04.2021, є вірним та до стягнення з Підприємства на користь позивача підлягає 55 139,90 грн три проценти річних.

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача, відповідач посилався, зокрема, на те, що оплата вартості електричної енергії за "зеленим" тарифом залежить від надходження коштів від НЕК "Укренерго", яке неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання.

Проте суд зазначає, що укладеним між сторонами договором у редакції додаткової угоди саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України, у тому числі Порядку.

Саме лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за "зеленим тарифом", отриманої в період з березня 2020 року по червень 2020 року.

Що стосується заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 1 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Оскільки відповідач не довів належними і допустимими доказами наявності передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, беручи до уваги інтереси обох сторін, а також зважаючи на спричинення позивачу негативних наслідків, які полягали у несвоєчасній оплаті Товариству заборгованості за поставлену електроенергію, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищенаведеного клопотання Підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин вимоги Товариства підлягають задоволенню в заявлених розмірах.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕРЕНЕРГО ІНВЕСТ" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 2 350 391,96 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 02.04.2021) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕРЕНЕРГО ІНВЕСТ" (01054, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДМИТРІВСЬКА, будинок 18/24; ідентифікаційний код 34422490) 2 016 266,00 грн (два мільйона шістнадцять тисяч двісті шістдесят шість гривень 00 копійок) основний борг, 138 259,12 грн (сто тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень 12 копійок) пені, 156 920,23 грн (сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять гривень 23 копійок) штраф та 55 139,90 грн три проценти річних та 35 255,88 грн (тридцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 88 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.09.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ