ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1251/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Представництва «Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед»

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 277 193,16 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Мітченко К.В. (довіреність № 01-22/7-207 від 03.06.2021 року);

від відповідача: Бутович С.О. (довіреність б/н від 06.05.2021 року);

від третьої особи: не з`явивя.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Представництва «Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про стягнення 277 193,16 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.04.2021 року відкрито провадження у справі № 911/1251/21, справу № 911/1251/21 призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.05.2021року.

18.05.2021 року від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті спору. 20.05.2021 року представником відповідача подано відзив на позов, яким останній проти задоволення позову заперечує та просить відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В підготовче засідання 24.05.2021 року учасники справи з`явились, однак у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів, ухвалою Господарського суду Київської області від 24.05.2021 року підготовче засідання відкладалось на 16.06.2021 року та було витребувано у сторін:

- пояснення щодо того чи оплачував відповідач орендні платежі за спірний період оренди липень 2020 року березень 2021 року згідно спірного договору;

- виписку по рахунку/платіжні доручення в підтвердження сплати орендних платежів за спірний період оренди липень 2020 року березень 2021 року.

26.05.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив та письмові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 16.06.2021 року позивач позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві підтримав, уточнень позовних вимог не має. Також зазначив і про те, що ним повідомлено всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази. Представники відповідача в судовому засіданні 16.06.2021 року проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві, поданому 20.05.2021 року. Також зазначив і про те, що відповідачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі. Представник третьої особи зазначив про те, що ним повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.07.2021 року.

В судовому засіданні 05.07.2021 року позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 05.07.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

За приписами ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Мотивувальною частиною постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 визначено, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Як вбачається з викладених у позові обставин, з 30.12.2013 року набрав чинності Договір від 30.12.2013 року № 1538 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (Додатковий договір № 6 від 29.01.2020 року до Договору, Орендодавець) і Компанією «Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед», від імені якої діє Представництво «Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед» (відповідач, Орендар).

Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції Додаткового договору № 6 від 29.01.2020 року до Договору) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 2.2.20 площею 77,3 кв.м та нежитлове приміщення № 2.2.22 площею 21,9 кв.м на 2-му поверсі пасажирського терміналу «Б» (далі - Майно), що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та перебуває на балансі ДП МА «Бориспіль» (позивач, Балансоутримувач). Як визначено п.1.2. Договору, Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі Майна (п. 2.1. Договору).

01.02.2014 року Майно було передано Орендодавцем Орендарю у строкове платне користування, що підтверджується складеним і підписаним Орендодавцем і Орендарем, а також погодженим Балансоутримувачем Актом приймання-передачі державного майна від 01.02.2014 року.

За умовами Договору Орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (п. 5.3. Договору); до 15-го числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача Акт приймання-здачі виконаних послуг та рахунок. Підписаний Акт приймання-здачі виконаних послуг Орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5-ти днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти днів Акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернуто Балансоутримувачу та не надано в цей строк вмотивовану відмову від його підписання, він вважається підписаним сторонами (п. 5.19 Договору).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у співвідношенні: 70% - до державного бюджету, 30% - Балансоутримувачу (п.3.6. Договору).

Для сплати орендної плати за користування Майном у липні - вересні, листопаді 2020 року, січні і березні 2021 року позивачем було виставлено, а відповідачем самостійно отримано в бухгалтерії позивача: рахунки-фактури на загальну суму 732 528,79 грн., з яких до сплати на користь позивача належить 219 758,62 грн.; Акти приймання-здачі виконаних послуг від 31.07.2020 року, від 31.08.2020 року, від 30.09.2020 року, від 30.11.2020 року, від 31.01.2021 року, від 31.03.2021 року.

При цьому, позивач зазначає, що відповідно до умов п. 5.19. Договору Акти приймання-здачі виконаних послуг від 31.07.2020 року, від 31.08.2020 року, від 30.09.2020 року, від 30.11.2020 року, від 31.01.2021 року, від 31.03.2021 року вважаються підписаними сторонами без зауважень.

Однак, як зазначає позивач, у порушення визначених п.п. 3.6., 5.3 Договору умов, відповідач своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання зі сплати орендних платежів не виконав, за період оренди липень-вересень, листопад 2020 року, січень і березень 2021 року, орендну плату сплатив частково на суму 9 585,80 грн., що призвело до виникнення заборгованості в сумі 210 172,82 грн.

Відповідно до п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

У зв`язку з простроченням сплати орендних платежів позивач просить стягнути з відповідача 10 467,46 грн. пені та 44 136,29 грн. штрафу (п. 3.8 Договору). Також, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 9 882,11 грн. річних та 2 534,48 грн. інфляційних.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач надсилав відповідачу письмову претензію від 16.01.2021 року № 35-28/5-6 на суму 143 823,00 грн. основного боргу за Договором, який існував станом на момент пред`явлення вказаної претензії.

Листом від 18.02.2021 року № 02-103, наданим за результатами розгляду претензії 16.01.2021 року № 35-28/5-6, відповідач повідомив позивача про застосування до умов Договору постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» (далі Постанова № 611), а саме нарахування і сплату орендної плати за користування нерухомим державним майном у розмірі 50 відсотків (Додаток № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611) без внесення відповідних змін до умов Договору на підставі роз`яснень Орендодавця.

Позивач стверджує, що практичною реалізацією положень Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» є зміна істотної умови договору оренди - зменшення розміру орендної плати. Правові підстави для застосування положень Постанови № 611 в частині зменшення розміру орендної плати можливі лише з моменту внесення відповідних змін до умов Договору у порядку, встановленому законодавством, чого відповідачем не дотримано.

В ході розгляду спору відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги заперечує, стверджує, що заборгованість з орендної плати у нього відсутня. Пояснив, що з 17.03.2020 року до 22.05.2020 року тимчасово було закрито перетин Державного кордону, зокрема і для міжнародного пасажирського повітряного сполучення, у зв`язку з заходами, спрямованими на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, запровадженими Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року № 287-р, з 24.03.2020 року з 12 год. 00 хв. до 22.05.2020 року було заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, запроваджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 року № 228 «Питання перевезень авіаційним транспортом», заборонено переміщення групою осіб і роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів та, інші обмежувальні карантинні заходи, запровадженні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.0202 року № 211 «Про запобігання поширеною на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідач зазначає, що вищевказані заходи унеможливили діяльність «Ел Ал Ізраель Ерлайнз» з перевезення пасажирів, багажу і вантажу в Україні, які є виключними видами діяльності авіакомпанії в Україні.

Згідно з п. 14 Закону України від 13.04.2020 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частили другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб.

Відповідач зазначає, що з 14.05.2020 року звертався до Регіонального відділення із заявою про звільнення від орендної плані на період дії карантину, запровадженого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Постанови від 15.07.2020 року № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» він належить до переліку орендарів, для яких відповідно до Додатку 2 до даної постанови нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611 «Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», Регіональне відділення задовольнило заяву відповідача частково і відповідно до п.1 Наказу Регіонального відділення від 05.11.2020 року № 710 «Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину» установило, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786, здійснюється у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати. Також пунктом 2 цього Наказу Регіональне відділення встановило, що нарахування орендної плати відповідачу починається з дати встановлення карантину.

Відповідач неодноразово звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з проханням укласти додаткову угоду до вищевказаного договору з метою внесення відповідних змін в умови договору стосовно оплати орендної плати в розмірі 50%. Однак у відповідь отримав пояснення ФДМУ, що згідно з Роз`ясненням Фонду державного майна України від 11.11.2020 року № 50-02.02-4641 рішення про застосування передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611 звільнень і знижок рекомендується приймати шляхом видання керівником регіонального відділення наказу або розпорядження, разом з тим внесення зміни до договору оренди Постановою № 611 не вимагається.

В ході розгляду спору судом досліджено та встановлено, що третя особа - Фонд державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, яка є Орендодавцем за Договором, надала пояснення щодо узгодження з Орендарем питань про зменшення орендних платежів на 50%.

Також, з огляду на наведені у позові обставини, суд враховує, що позов подано Балансоутримувачем, який у відповідному зобов`язання за Договором витупає в якості третьої особи, яка не є стороною договору, однак відповідний Договір породжує для неї певні права та обов`язки.

Тобто, Договір оренди передбачає виконання частини зобов`язання на користь Балансоутримувача, що допускається згідно зі ст. 511 Цивільного кодексу України (у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора).

В той же час, правовідносини за Договором відповідача з Балансоутримувачем обумовлені домовленостями між Орендарем та Орендодавцем, які є сторонами договору.

Відповідач у відзиві посилається на норми Постанови Кабінету міністрів України № 611 від 15.06.2020 року «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», якою на період дії карантину розмір орендної плати для відповідача (для розміщення офісних приміщень, зокрема, в аеропортах) має бути встановлено в розмірі 50%.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» № 611 від 15.07.2020 року врегульовано питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину. Так, Постанова № 611 передбачає суб`єктів, які мають право на отримання знижки, розмір застосовуваної знижки, термін надання відповідної знижки та суб`єктів, зобов`язаних забезпечити виконання Постанови.

Положеннями п. 1 Постанови № 611 встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу здійснюється у розмірі, зокрема, 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.

У додатку 2 до Постанови № 611 наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків. Зокрема, до переліку орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків віднесено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції Додаткового договору № 6 від 29.01.2020 року до Договору) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 2.2.20 площею 77,3 кв.м та нежитлове приміщення № 2.2.22 площею 21,9 кв.м на 2-му поверсі пасажирського терміналу «Б» (далі - Майно), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та перебуває на балансі ДП МА «Бориспіль» (позивач, Балансоутримувач). Як визначено п. 1.2. Договору, Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Таким чином, відповідач підпадає під дію Постанови № 611 за переліком додатку № 2 і на нього поширюється порядок нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях в своїх поясненнях підтвердило факт надання відповідачу знижки 50% зі сплати орендних платежів з дати встановлення карантину на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611 Наказом від 05.11.2020 року № 710 (далі Наказ № 710).

Відповідно до п .2 Наказу № 710, визначено управлінню орендних відносин забезпечити нарахування орендної плати орендарям за договорами оренди починаючи з дати встановлення карантину.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З огляду на зміст ст. 651 Цивільного кодексу України, міна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наведені норми законодавства та обставини справи, сторони Договору правомірно в допустимій та прийнятній формі досягли домовленості внесення змін до Договору на підставі постанови КМУ № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.06.2020 року у спосіб, який відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам діяльності сторін. Крім того, поведінка Орендодавця та орендаря свідчить про відсутність між ними спору, пов`язаного зі зміною умов договору.

Таким чином, сторони Договору Орендодавець - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Орендар - відповідач досягли домовленості щодо нарахування орендної плати в розмірі 50% під час дії карантину.

З огляду на норму ст. 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, враховуючи, що сторони Договору висловили взаємну згоду на застосування до Договору постанови КМУ № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.06.2020 року, що засвідчили шляхом обміну відповідними листами, Орендодавцем з цього приводу видано відповідний розпорядчий документ (Наказ № 710), в такому разі відсутність єдиного документу у формі додаткової угоди не спростовує факту досягнення сторонами взаємної домовленості щодо зміни умов Договору.

Орендар звертався до Балансоутримувача з проханнями здійснити перерахунок орендної плати за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1538. Однак, як вбачається зі змісту позову, позивачем, як Балансоутримувачем, перерахунок орендної плати не здійснено.

В той же час, як вбачається з листів Орендаря, він звертався до Балансоутримувача з проханням здійснити перерахунок орендної плати, однак не зазначено розрахунку та розміру сплачених сум, які необхідно зарахувати в рахунок майбутніх платежів. Відповідач в ході розгляду спору надав пояснення та виписку по рахунку, про здійснені ним фактичні платежі на користь Орендодавця протягом 2020 року.

Однак, наведені документи не є первинними бухгалтерськими документами, надані в незасвідченій копії, тому не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів.

Як вбачається з наведеного в позові розрахунку, заявлена до стягнення заборгованість виникла за липень 2020 року, серпень 2020 року, вересень 2020 року, листопад 2020 року, січень 2021 року та за березень 2021 року.

З наданих відповідачем документів вбачається здійснення орендних платежів за березень, квітень, травень, червень 2020 року, тобто за інші періоди, ніж наведено в позові. Таким чином, наведені оплати можуть свідчити про виникнення та існування переплат, які можуть бути спрямовані на зарахування зобов`язань за інші періоди в порядку, встановленому для зарахування зустрічних зобов`язань.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов`язання та передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Можливість та порядок припинення зобов`язання зарахуванням визначені ст. 601 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Матеріали справи не містять доказів звернення Орендаря до позивача про проведення звірки розрахунків та зарахування фактичних переплат в рахунок орендних платежів у відповідні періоди. Таким чином, у позивача були відсутні підстави для зарахування частини здійснених відповідачем платежів за зобов`язаннями березеня, квітня, травня, червня 2020 року в рахунок погашення платежів саме за наведені у позові періоди.

З огляду на викладене, враховуючи погодження 50% розміру орендних платежів, за наведені в позові періоди від повідач мав сплачувати орендні платежі в розмірі 50% він нарахованих позивачем. З огляду на відсутність заяви відповідача про зарахування переплат (за рахунок здійснення платежів в більшому розмірі зха інші періоди), яких саме і в рахунок погашення платежів саме за наведені в позові періоди, відповідні зобов`язання не вважаються припиненими і підлягають виконанню.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відносини найму регулюються відповідними статтями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 759 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано факт існування простроченої заборгованості зі сплати орендних платежів за липень, серпень, вересень, листопад 2020 року, січень та за березень 2021 року, яка з застосуванням 50% знижки та враховуючи сплату 9 585,80 грн. складає 100 293,49 грн., що відповідачем не спростовано, тому відповідна заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході розгляду спору факти та суми прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати орендних платежів, вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій підлягають частковому задоволенню в розмірах, визначених виходячи зі встановлених судом фактичних сум заборгованості. Таким чином, за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 500,75 грн. пені, 1 264,48 грн. 3% річних, 5 610,13 грн. інфляційних, 21 061,64 грн. штрафу.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані і підлягають частковому задоволенню в сумі 100 293,49 грн. боргу, 4 500,75 грн. пені, 1 264,48 грн. 3% річних, 5 610,13 грн. інфляційних, 21 061,64 грн. штрафу. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Представництва «Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 504, Ідентифікаційний код в ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7 Ідентифікаційний код юридичної особи в ) 100 293,49 (сто тисяч двісті дев`яносто три) грн. боргу, 4 500,75 (чотири тисячі п`ятсот) грн. пені, 1 264,48 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) грн. 3% річних, 5 610,13 (п`ять тисяч шістсот десять) грн. інфляційних, 21 061,64 (двадцять одна тисяча шістдесят одна) грн. штрафу та 1 990,96 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто) грн.судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.10.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін