РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.10.2021Справа № 910/3733/21

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Свириденко А.С.

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "КАІС Агро"

(61058, м. Харків, вул. Іваніська, буд. 1, офіс 403)

до Spike Trade AG

(Haldenstrasse 5,6340, Baar, Switzerland)

про стягнення 57 208, 45 доларів США. (1 587 534, 49 грн.)

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАІС Агро" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Spike Trade AG (далі-відповідач) про стягнення 1 587 534, 49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов контракту №Р200120-FC-4 від 20.01.2020, а саме не проведення розрахунків за поставлений позивачем товар в розмірі 57 208, 45 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЇС Агро" залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

16.03.2021 позивачем через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3733/21. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 06.10.2021. Зобов`язано позивача в строк до 19.04.2021 подати до Господарського суду міста Києва належним чином нотаріально завірені копії перекладу позовної заяви з доданими до неї документами, ухвали Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 про відкриття провадження у справі № 910/3733/21 та доручення про вручення документів на англійську мову у двох примірниках. Зупинено провадження по справі № 910/3733/21 до виконання судового доручення про вручення судових та позасудових документів чи повідомлення про неможливість такого вручення.

Представник позивача 19.04.2021 подав до суду документи для долучення до матеріалів справи.

Згідно повідомлення Центрального органу країни реєстрації відповідача ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.03.2021 та копію позовної заяви з додатками вручено представнику відповідача 19.05.2021.

Представник позивача 04.10.2021 подав до суду заяву про проведення підготовчого засідання 06.10.2021 без його участі, яку суд задовольнив.

За результатами підготовчого засідання 06.10.2021 судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у судовому засіданні 27.10.2021.

Сторони у судове засідання 27.10.2021 не з`явились, своїх уповноважених представників не направили.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 27.10.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні вимог зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

20.01.2020 р. між Позивачем та Відповідачем укладено Контракт № Р200120-FC-4.

Відповідно до умов Контракту, Позивач, як Продавець, зобов`язується поставити Відповідачу, як Покупцеві, Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити вартість прийнятого Товару (п.1.1): назва Товару - кукурудза 3-го класу, не ГМО (п. 1.2); кількість товару - 7500,000 метричних тонн +/- 1% за вибором Продавця та за Контрактною ціною (п.2.1); поставка партіями допускається (п.2.2); вага Товару є остаточною при розвантаженні Транспортного засобу в Місці Призначення по вагам Терміналу (п. 2.3); ціна товару для DAP ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморські» - 164.00 доларів США за 1 (одну) метричну тонну (яка дорівнює 1000 кг) - для 4460 +/- 1% метричних тонн Товару; для DAP Морський термінал ТОВ КОМПАНІЯ «ЄВРОВНЄШТОРГ» - 162,00 доларів США за 1 (одну) метричну тонну (яка дорівнює 1000 кг) - для 2025 +/- 1% метричних тонн Товару; 163.00 доларів США метричну тонну (яка дорівнює 1000 кг) - для 820 +/- 1% метричних тонн Товару: для DAP ДП «Миколаївський морський торговельний порт» - 163,00 доларів США за 1 (одну) метричну тонну (яка дорівнює 1000 кг) - для 195 +/- 1% метричних тонн Товару (п. 3.1); загальна сума контракту: загальна вартість всього Товару, поставленого в межах даного Контракту, але не більше 1 224 935, 00 доларів США (один мільйон двісті двадцять чотири дев`ятсот тридцять п`ять доларів США 00 центів) +/- 1% (п.3.3); період поставки 20.01.2020 р. - 20.02.2020 р. (обидві дати включені) (п.5.1).

Датою поставки вважається дата, коли Товар відправлено з внутрішнього зернового складу на залізничні вагони згідно залізничних накладних (п. 5.2).

Місце Призначення за вибором покупця: морський термінал ТОВ КОМПАНІЯ «ЄВРОВНЄШТОРГ», ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ", ДП «Миколаївський морський торговельний порт». Місце розвантаження, склад, зерновий термінал ("Термінал") та вибір місця призначення повідомляється в інструкціях Покупця (п.6.2);

Не пізніше ніж за 3 робочі дні до початку відвантаження Товару Експортер Продавця зобов`язаний укласти за власний рахунок договір з митним брокером, якого повідомив Покупець. Продавець має право затримати забезпечення митного оформлення Товару на період неоплата Покупцем Товару за цим Контрактом або за іншими договорами/контрактами між сторонами (п.6.9).

Оплата здійснюється наступним чином: за товар, поставлений залізничними вагонами: 95% вартості кожної партії товару, не менше ніж 500 метричних тон. навантаженого на залізничні вагони на станції відправлення, після надання копій наступних документів: р ах у н о к - ф акту р а; завірений підписом та печаткою реєстр транспортних засобів, що підлягають оплаті; залізничні накладні; посвідчення про якість зерна (форма 42). видана елеватором на кожен транспортний засіб; протокол лабораторних випробувань на показники безпеки та ГМО (надається одноразово на партію Товару); ветеринарні свідоцтва (форма 2) на кожен транспортний засіб (тільки для фуражного зерна); експертний висновок Державної служби України з питань безпеки харчових продуктів і захисту споживачів (має бути дійсний протягом мінімум 14 наступних днів після прийняття Товару Терміналом (тільки для фуражного зерна), надається одноразово на партію Товару)); карантинний сертифікат (за вимогою Покупця); лист, виданий митним брокером в місці призначення, що підтверджує отримання певного пакету документів, необхідних для митного оформлення товару в режимі "Експорт" та/або оформлена попередня митна декларація (п.7.1., п.7.1.1.1. Контракту № P200120-FC-4).

Остаточний розрахунок з урахуванням кількості Товару, фактично поставленого в Місце Призначення після надання копій наступних документів: рахунок-фактура. акт передачі права власності на поставлену кількість Товару, митна Декларація ЕК10-ДР; платежі здійснюються банківським переказом протягом 5 (п`яти) банківських днів після дня виникнення зобов`язання зі здійснення таких платежів (п. 7.1.1.2., п. 7.3 Контракту).

У випадку порушення Покупцем строку оплати Товару (партії, її частини) Продавець має право затримати поставку Товару (партії. її частини) за цим або іншими контрактами між сторонами, а також затримати передачу будь-яких документів Покупцю на період прострочуй оплати Покупцем; у такому разі затримка Продавцем не є безпідставною, Продавець не несе відповідальність за спричинення відповідних збитків Покупцю (п. 7.5).

Позивач протягом періоду часу 03.02.2020-27.02.2020 поставив відповідачу кукурудзу у кількості 7433,83 тон на загальну суму 1 214 132,04 доларів США, що підтверджується залізничними накладними, копії яких додані до матеріалів справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за контрактом № Р200120-FC-4 від 20.01.2020 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7.1.1.3 контракту № Р200120-FC-4 від 20.01.2020 передбачено, що остаточний розрахунок фактично поставленого товару здійснюється після надання копій рахунків, акту передачі права власності на поставлену кількість товару та митної декларації.

Судом встановлено, що строк оплати за контрактом № Р200120-FC-4 від 20.01.2020 є таким, що настав.

З позовної заяви вбачається, що відповідач оплатив поставлений товар тільки частково, у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 57 208,45 доларів США.

Наявність заборгованості відповідача за контрактом № Р200120-FC-4 від 20.01.2020 у розмірі 57 208,45 доларів США також підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін актом звірки взаєморозрахунків.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 57 208,45 доларів США є правомірною і підлягає задоволенню повністю. Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Spike Trade AG (Спайк Трейд АГ) (Haldenstrasse 5, 6340 Baar, Switzerland) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс Агро" (61058, Харківська область, місто Харків, вулиця Іванівська, будинок 1, офіс 403, ідентифікаційний код 35071227) 57 208 доларів США 45 центів та 23 813 грн. 03 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено: 01.11.2021.

Суддя М.О. Лиськов