ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2021 р. Справа №910/4063/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

представники сторін у судове засідання не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Константа Холдинг"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 (повний текст складено 05.07.2021)

у справі №910/4063/21 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Макрохім"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Константа Холдинг"

про стягнення 918 860,52 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Макрохім" (далі - ТОВ "ТД "Макрохім") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Константа Холдинг" (далі - ТОВ "ТД "Константа Холдинг") заборгованості у розмірі 918 860,52 грн, з яких: 832 082,70 грн - основний борг, 33 090,07 грн - пеня, 11 733,18 грн - три проценти річних, 41 954,57 грн - інфляційна складова боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки від 14.05.2020 №156-МХ, у зв`язку з чим у ТОВ "ТД "Константа Холдинг" перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 832 082,70 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/4063/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 761 582,70 грн основного боргу, 33 090,07 грн пені, 11 313,26 грн трьох процентів річних, 38 392,01 грн інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 665,67 грн.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою. Проте, з урахуванням того, що видаткова накладна від 20.11.2020 №ТХ022594 на суму 70 500,00 грн не підписана відповідачем, а отже, не свідчить про прийняття останнім товару за вказаною видатковою накладною, зазначена позовна вимога про стягнення суми основного боргу підлягає частковому задоволенню в розмірі 761 582,70 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При цьому, судом визнано обґрунтованими розрахунки пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "ТД "Константа Холдинг" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ТД "Макрохім".

В апеляційні скарзі апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи. Порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021 апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Константа Холдинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Константа Холдинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/4063/21 залишено без руху, на підставі частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

18 серпня 2021 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, на виконання вимог ухвали суду, заявником усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ТД "Константа Холдинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/4063/21. Справу призначено до розгляду на 11.10.2021.

30 серпня 2021 року від позивача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги.

В судове засідання 11.10.2021 представники сторін не з`явились, проте до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 202 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 273 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, встановлені ГПК України, а також зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

14 травня 2020 року між ТОВ "ТД "Макрохім" та ТОВ "ТД "Константа Холдинг" укладено договір поставки №156-МХ, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача, а останній - прийняти та оплатити хімічну сировину в асортименті, кількості та по цінам, викладеним в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 1.2 договору під додатками до нього розуміються рахунки та видаткові накладні, що видаються постачальником.

Пунктом 1.3 договору визначено, що поставка продукції здійснюється окремими партіями, асортимент, комплектність та кількість продукції в яких погоджується сторонами шляхом оформлення заявок на поставку продукції відповідно до умов, викладених в статті 3 ("Умови поставки Продукції") цього правочину.

Фактична кількість, асортимент та комплектність продукції, що підлягає поставці покупцю, погоджується сторонами шляхом оформлення додатків до договору, на підставі заявок на поставки окремих партій продукції (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору поставка продукції здійснюється окремими партіями, відповідно до поданих покупцем та погоджених постачальником заявок на поставку продукції.

Згідно з пунктом 3.2 договору асортимент та кількість продукції в кожній партії, покупець вказує в письмовій заявці, підписаній уповноваженою особою покупця.

Пунктом 3.2.2 договору передбачено, що постачальник розглядає заявку покупця на поставку протягом 2-х робочих днів від дати її отримання та погоджується на поставку (часткову поставку) відповідної партії продукції або відмовляється від поставки.

Про погодження заявки постачальник сповіщає покупця шляхом виставлення рахунку (пункт 3.2.3 договору).

Відповідно до пункту 3.3 договору погоджені сторонами асортимент та кількість продукції в кожній партії вказується в додатках до даного договору.

Згідно з пунктом 3.5 договору датою поставки є дата передачі продукції покупцю, зазначена в товарно-супровідних документах на продукцію та підписання сторонами видаткової накладної.

У пункті 3.6 договору сторони погодили, що місцем поставки товару є склад продавця.

З матеріалі справи вбачається, що позивачем долучеио видаткові накладні: від 05.06.2020 №ТХ009883, від 02.07.2020 №ТХ011641, від 02.07.2020 №ТХ011635, від 02.07.2020 №ТХ011640, від 07.07.2020 №ТХ012053, від 29.07.2020 №ТХ013699, від 05.08.2020 №ТХ014295, від 05.08.2020 №ТХ014276, від 06.08.2020 №ТХ014370, від 07.08.2020 №ТХ014552, від 27.08.2020 №ТХ015751, від 27.08.2020 №ТХ015830, від 01.09.2020 №ТХ016160, від 04.09.2020 №ТХ016484, від 30.09.2020 №ТХ018408, від 07.10.2020 №ТХ019053, від 09.10.2020 №ТХ019327, від 09.10.2020 №ТХ019324, від 23.10.2020 №ТХ020358, від 23.10.2020 №ТХ020394, від 20.11.2020 №ТХ022569, від 20.11.2020 №ТХ022594, на загальну суму 1 972 082,70 грн.

Водночас, відповідач, у порушення умов укладеного сторонами договору, товар, поставлений позивачем, оплатив частково, а саме в сумі 1 140 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: від 07.08.2020 №1372, від 28.07.2020 №1122, від 27.07.2020 №1065, від 13.07.2020 №790, від 13.08.2020 №1467, від 21.08.2020 №1646, від 26.08.2020 №1688, від 26.08.2020 №1722, від 01.09.2020 №1809, від 03.09.2020 №1868, від 08.09.2020 №1957, від 18.09.2020 №2123, від 25.09.2020 №2207, від 29.09.2020 №2231, від 06.10.2020 №2316, від 07.10.2020 №2363, від 08.10.2020 №2389, від 09.10.2020 №2404, від 12.10.2020 №2421, від 16.10.2020 №2488, від 22.10.2020 №2575, від 23.10.2020 №2610, від 26.10.2020 №2634, від 30.10.2020 №2773, а також банківськими виписками: від 19.11.2020, 15.12.2020 та 22.12.2020.

Отже, всупереч умовам спірного договору, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача за поставлений товар склала 832 082,70 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що долучені до матеріалів справи видаткові накладні, окрім видаткової накладної № ТХ022594 від 20.11.2020 на суму 70 500,00 грн, містять підпис представника відповідача в графі "Отримав", видаткові накладні від 02.07.2020, 29.07.2020, 27.08.2020, 01.09.2020, 30.09.2020, 23.10.2020 засвідчені печаткою відповідача.

Заперечення відповідача, стосовного того, що, на його думку, додані до позовної заяви видаткові накладні, не можуть бути прийняті як належні і допустимі докази поставки та приймання товару, тому що оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Проте, більшість видаткових накладних містять і підпис уповноваженої особи відповідача, і відтиск його печатки. У разі відсутності для окремих поставок печатки ТОВ "ТД "Константа Холдинг" на видатковій накладній, особа отримувача товару від відповідача та її повноваження засвідчуються самим фактом наявності у позивача належно оформлених довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, виданих на підписанта (отримувача) та/або даними підтвердженої покупцем податкової звітності позивача по відповідних поставках.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо недоведення позивачем факту поставки товару відповідачу за видатковою накладною від 20.11.2020 №ТХ022594 на суму 70 500,00 грн.

Відтак, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою. Проте з урахуванням того, що видаткова накладна від 20.11.2020 №ТХ022594 на суму 70 500,00 грн не підписана відповідачем, а отже, не свідчить про прийняття останнім товару за вказаною видатковою накладною. Отже, позовна вимога про стягнення суми основного боргу підлягає частковому задоволенню в розмірі 761 582,70 грн.

За приписами статті 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові, у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами пункту 6.3 договору, у випадку порушення строку оплати продукції, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період за який сплачується пеня), від несплаченої суми за кожний день прострочки.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, дійшла висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, пунктом 6.4 договору сторони встановили, що покупець на вимогу постачальника, у випадку несвоєчасної оплати продукції, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування трьох процентів річних від простроченої суми.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, дійшла висновку про його обґрунтованість.

Виходячи зі змісту статей 73, 76 ГПК України, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/4063/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до статті 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Константа Холдинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/4063/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №910/4063/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №910/4063/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.10.2021.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна