УХВАЛА

про відмову у задоволенні відводу

м. Київ

26.10.2021Справа № 910/6912/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптечне об`єднання «Біокон»

до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Людмила-Фарм Ко»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - Національний інститут раку

про визнання результатів аукціону та договору оренди недійсними

Щодо розгляду заяви № 30-10/б/н від 25.10.2021 року «Про відвід головуючого судді Коткова О.В. у справі № 910/6912/21» Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

Суддя Котков О.В.

Без виклику представники учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптечне об`єднання «Біокон» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом б/н від 26.04.2021 року до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Людмила-Фарм Ко» (відповідач-2), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- визнати результати електронного аукціону № UA-PS-2020-10-26-000034-2 на право оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, загальною площею 20,1 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 33/43 недійсним;

- визнати недійсним договір оренди № 8747 від 22 лютого 2021, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Людмила-Фарм Ко».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що електронний аукціон № UA-PS-2020-10-26-000034-2 було проведено не у спосіб, визначений законом, тому, на думку позивача, він є протиправним та підлягає визнанню недійсним, а укладений за наслідками аукціону договір не відповідає встановленим ст. 203 Цивільного кодексу України вимогам, що є підставою для визнання його недійсним, в силу приписів ст. 215 Цивільного кодексу У країни.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6912/21, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.06.2021 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - Національний інститут раку.

09.06.2021 року до Господарського суду міста Києва надійшов запит Північного апеляційного господарського суду № 910/6912/21/09.1-14/1052/21 від 08.06.2021 року з проханням направити матеріали справи № 910/6912/21.

Разом із вказаним запитом до суду надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 року, якою постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6912/21 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду.

Судом встановлено, що необхідність витребування Північним апеляційним господарським судом матеріалів справи № 910/6912/21 пов`язана із надходженням до Північного апеляційного господарського суду апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 року у справі № 910/6912/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 року зупинено провадження у справі № 910/6912/21 до перегляду Північним апеляційним господарським судом в апеляційному порядку ухвали Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 року у справі № 910/6912/21.

28.09.2021 року матеріали справи були повернуті до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 року поновлено провадження у справі № 910/6912/21, підготовче засідання призначено на 26.10.2021 року.

25.10.2021 року через відділ діловодства суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву надійшла заява № 30-10/б/н від 25.10.2021 року «Про відвід головуючого судді Коткова О.В. у справі № 910/6912/21».

Частиною 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заяву про відвід судді Коткова О.В. подано 25.10.2021 року (пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання), питання про відвід вирішується безпосередньо суддею, що розглядає дану справу.

Розглянувши заяву № 30-10/б/н від 25.10.2021 року «Про відвід головуючого судді Коткова О.В. у справі № 910/6912/21» Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Подана заява мотивована тим, що дії судді Коткова О.В. під час винесення ухвали про забезпечення позову від 21.05.2021 року, яка була скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року у справі № 910/6912/21, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючого судді Коткова О.В. у справі № 910/6912/21, що, на думку заявника, суперечить основним засадам (принципам) господарського судочинства.

Як вказує заявник, суддя Котков О.В. при винесені ухвали про забезпечення позову від 21.05.2021 року не врахував наступного: заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами; позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що Регіональне відділення та Балансоутримувач перешкоджають позивачу у доступі, користуванні і тимчасовому платному володінні позивачем нежилим приміщенням, що складає предмет договору оренди; задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову здійснив оцінку дій позивача, як дійсного орендаря по справі, який нібито має всі права на орендоване приміщення після закінчення строку дії договору оренди; задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суддя Котков О.В. вдався до здійснення висновків по суті справи, а саме оцінки правомірності проведення електронних торгів та укладення договору оренди з новим орендарем.

Заявник стверджує, що вищезазначені дії судді Коткова О.В. під час розгляду заяви позивача про забезпечення позову є неприпустими та можуть свідчити про заангажованість суду.

Вказана заява подана заявником з посиланням на приписи п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Підстави для відводу судді визначені процесуальним законодавством України.

Положеннями статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Незважаючи на те, що безсторонність, зазвичай, означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. В цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Таким чином, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться, тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має отримати відвід. Йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві судді мають викликати в громадськості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007, суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", пункт 52).

В рішенні у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Фактично у поданій заяві заявник надає суб`єктивну оцінку процесуальним діям судді, у тому числі висловлює незгоду із процесуальними рішеннями та процесуальними діями судді на стадії підготовчого провадження, а саме незгодою дій судді Коткова О.В. при винесені ухвали про забезпечення позову від 21.05.2021 року у даній справі.

При цьому суд зазначає, що не погоджуючись з ухвалою про забезпечення позову від 21.05.2021 року, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 року у справі №910/6912/21 та відмовити у задоволенні заяви. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 року у справі № 910/6912/21 скасовано, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Дослідивши зміст поданої заяви про відвід судді, судом встановлено, що заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували упередженість та необ`єктивність судді Коткова О.В., безпосередньо та однозначно вказували на його упереджене ставлення до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву або особисту прихильність до інших учасників справи.

За таких обставин, з огляду на те, що заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження неупередженості судді в розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що заява № 30-10/б/н від 25.10.2021 року Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відвід судді Коткова О.В. від розгляду справи № 910/6912/21 є необґрунтованою, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про відвід.

Керуючись ст. 35, 36, 38, 39, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви № 30-10/б/н від 25.10.2021 року Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відвід судді Коткова О.В. від розгляду справи № 910/6912/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26 жовтня 2021 року.

Суддя О.В. Котков