ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. м. Київ Справа№ 910/13247/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі судового засідання Пнюшкову В.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 26.10.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 про забезпечення позову

у справі №910/13247/21 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Акціонера та члена Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК»

про визнання недійсними рішення

ВСТАНОВИВ:

Акціонер та член Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» (далі по тексту - відповідач) про визнання недійсними рішень Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК», оформлених протоколом засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» від 25.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що позивача, як власника простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» та члена Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» не було повідомлено про засідання Наглядової ради товариства, яке відбулося 25.03.2021, як і не було надіслано проект порядку денного, внаслідок чого, як вказує позивач, його було позбавлено можливості внесення пропозицій щодо питань порядку денного, позбавлено можливості голосувати та висловлювати свою позицію, та заперечення щодо тих чи інших питань порядку денного.

19.08.2021 до суду першої інстанції надійшла заява позивача (Акціонера та члена Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» ОСОБА_1 ) про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) що належить ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на праві спільної часткової власності, а саме майнового комплексу, площею 35 127 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається із об`єктів нерухомого майна (будівель), позначених літерами Г, Д, К, Л, М).

Заява обґрунтована, зокрема, тим, що позивача не було належним чином повідомлено про засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК», призначене на 25.03.2021 року та не було надано проекту порядку денного вказаного засідання, проте, як вказує позивач, за результатами проведення вказаного засідання Наглядовою радою прийняті рішення, які порушують права та інтереси, як позивача, так і всіх акціонерів Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК», оскільки стосуються їх майнових прав та прав щодо отримання прибутку від цього товариства.

Зокрема, на засіданні було прийнято рішення про погодження виділу у натурі частки із майнового комплексу (загальною площею 35 127, 00 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 6, що складається із об`єктів нерухомого майна (будівель), позначених літерами Г, Д, Д1, И, К, Л, М) у відповідності до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 26.09.2019 року № 117 та Повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна станом на 22.10.2020 року, що видані ТОВ «МІСЬКСПЕЦЕКСПЕРТ», а також уповноважено генерального директора товариства на укладення та підписання договору про поділ Майнового комплексу між його співвласниками на умовах відомих генеральному директору товариства.

Позивач вказує, що такий майновий комплекс належить на праві власності ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», що підтверджується Свідоцтвом про право власності виданим Головним управлінням майном віл 12.08.1999 року на правах колективної власності, виданого Начальником Головного управління майном Київської міської державної адміністрації ОСОБА_2 , яке видане на підставі Наказу «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» від 05.08.1999 № 409-В. Відповідно до вказаного свідоцтва, площа майнового комплексу складає 35 127, 00 кв. м.

Позивач зазначає, що, в даному випадку, у разі виконання вказаних рішень Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» (щодо поділу Майнового комплексу, укладення договорів зі співвласниками на умовах відомих лише Генеральному директору ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» тощо), недійсність яких є предметом спору у даній справі, призведе до неможливості ефективного захисту порушеного права позивача, в межах провадження по цій справі без нових звернень до суду, у т.ч. щодо недійсності правочинів, вчинених на підставі оскаржуваних рішень наглядової ради; щодо скасування рішень та записів про державну реєстрацію права власності на новий об`єкт нерухомості в результаті його поділу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 у справі №910/13247/21 заяву Акціонера та члена Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. До набрання рішенням законної сили у справі №910/13247/21 вжито заходи до забезпечення позову, а саме заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) майнового комплексу, що належить ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на праві спільної часткової власності, а саме: площею 35 127 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається із об`єктів нерухомого майна (будівель), позначених літерами Г, Д, К, Л, М).

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи власником простих бездокументарних іменних акцій Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» (частка у статутному капіталі Товариства складає 0,005604) та є членом Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК», призначений строком на 3 роки, не був присутній на засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» 25.03.2021, на якому було прийнято рішення, зокрема: про погодження виділу в натурі частки із нерухомого майна, що належить товариству на праві спільної часткової власності (майновий комплекс загальною площею 35 127 ,00 кв.м., що належить Товариству на праві спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, складається із об`єктів нерухомого майна (будівель) позначених літерами Г; Д: Д1; И; К; Л; М) у самостійний об`єкт нерухомого майна, шляхом поділу майна, у відповідності до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 26.09.2019 №117 та повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна станом на 22.10.2020, що виданий ТОВ «МІСЬКСПЕЦЕКСПЕРТ»; про укладення та підписання договору про поділ майнового комплексу між співвласниками у відповідності до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 26.09.2019 № 117 та повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна станом на 22.10.2020, що виданий ТОВ «МІСЬКСПЕЦЕКСПЕРТ»; про уповноваження генерального директора товариства на укладення та підписання договору про поділ майнового комплексу між його співвласниками на умовах відомих генеральному директору товариства; про уповноваження генерального директора товариства на вчинення всіх необхідних дій, пов`язаних із нотаріальним посвідченням договору про поділ майнового комплексу, між його співвласниками та реєстрацій права власності на новий об`єкт нерухомого майна в результаті цього поділу.

Предметом розгляду у даній справі є правомірність прийняття рішення за результатами засідання Наглядової ради 25.03.2021, без участі позивача, не повідомленого про проведення такого засідання, а тому за наявності корпоративного спору, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість припущень позивача про те, що у разі задоволення позову та виконання спірного рішення Наглядової рад призведе до неможливості ефективного захисту порушеного права позивача, в межах даного судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство «ПРОМЗВ`ЯЗОК» (далі по тексту - апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 у справі №910/13247/21.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції допущено порушення вимог ч. 1 ст. 198 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК), оскільки суддею не було спрямовано судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки в матеріалах справи відсутня виписка про стан рахунку в цінних паперах позивача.

Майновий комплекс, щодо якого суд першої інстанції встановив заборону вчинення реєстраційних дій, є власністю декількох власників на праві спільної часткової власності, при цьому ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» є власником конкретно визначеної частини цього майнового комплексу, зокрема відповідач не є власником будівлі цього майнового комплексу позначеної літерою Д, про що зазначено у Свідоцтві про право власності на майновий комплекс, виданий Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації 12.08.1999. Таким чином, суд першої інстанції спірною ухвалою допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не були учасниками даного судового процесу.

Як зазначає апелянт, у результаті виконання спірного рішення Наглядової ради, після поділу майнового комплексу між його співвласниками частина майнового комплексу, якою володіє ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на праві спільної часткової власності, залишається у власності останнього, але право власності на цю частину вже не буде частковим.

Крім того, позивачем документально не обґрунтовано, що ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» буде виконувати вказане спірне рішення Наглядової ради, оскільки для його виконання потрібна згода усіх співвласників цього майнового комплексу, а наявність такої згоди, як і доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, позивач суду не надав.

Заходи забезпечення позову в порушення приписів ч. 4 ст. 138 ГПК не є співмірними, оскільки в результаті вжиття таких заходів порушується право власності усіх співвласників вказаного майнового комплексу, непорушність та захист якого гарантоване законодавством України.

Статутом ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», в редакції чинній на дату проведення спірного засідання Наглядової ради, передбачено, що рішення Наглядової ради приймаються простою більшістю голосів членів Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», кожний член Наглядової ради має один голос, Наглядова рада ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» складається із 6 членів. На засіданні Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» 25.03.2021 були присутні 5 членів, про що свідчить протокол цього засідання, в свою чергу позивача про засідання Наглядової ради було повідомлено шляхом надсилання йому листа від 15.03.2021, з описом вкладеного. У відповідності п. 9.22 Статуту ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» засідання Наглядової ради є правомочним, якщо у ньому бере участь більше її складу, а отже відсутність позивача 25.03.2021 на засіданні Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» не було перешкодою для проведення вказаного засідання Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» та прийняття відповідних рішень.

Разом з цим, у відповідності до чинного Статуту ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» створюється одноосібний виконавчий орган - генеральний директор ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК». Згідно ч. 2 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» та п. 11.3 Статуту, у чинній редакції, виконавчий орган ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» діє від імені ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» у межах, встановлених Статутом і Законом, тобто від імені ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» договори (включно з договорами поділу майна) укладає генеральний директор. За приписами ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки для укладення договору про поділ майна між його співвласниками, стороною якого є товариство, предметом якого не є майно, тому що у результаті укладення та виконання такого договору акціонерного товариства нове майно не з`явиться, яке було у акціонерного товариства не зникне, а тому не вимагає попередньої згоди наглядової ради акціонерного товариства чи рішення загальних зборів акціонерів акціонерного товариства.

Також апелянт зазначає, що спірним рішенням Наглядової ради не прийнялось рішення щодо відчуження майнового комплексу, спірним рішенням вирішено здійснити виділ майна ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» у власність включно ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» шляхом виділу майна між його співвласниками, одним з яких є ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», таким чином у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна, відчуження такого майна на користь іншої особи не відбувається.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 про забезпечення позову у справі №910/13247/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Владимиренко С.В., суддів Демидової А.М., Ходаківської І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13247/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 у справі №910/13247/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 у справі №910/13247/21 залишено без руху.

30.09.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» надійшов лист із доказами на підтвердження наявності повноважень представника скаржника. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 у справі №910/13247/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви клопотання, заперечення, пояснення до 19.10.2021 та попереджено учасників справи, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.10.2021 об 11 год. 50 хв.

Представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду, в якому заявник просить суд апеляційної інстанції відкласти розгляд справи №910/13247/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021, посилаючись на те, що апеляційну скаргу ним отримано лише 22.10.2021, а тому з метою підготувати відзив на апеляційну скаргу, позивач просить суд апеляційної інстанції відкласти розгляд справи.

Вказане клопотання представником позивача озвучено у судовому засіданні 26.10.2021 під час розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 про забезпечення позову у справі №910/13247/21, при цьому представник позивача не надала суду доказів неможливості подати відзив на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК».

Колегія суддів апеляційного суду, порадившись на місці, вирішила відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи №910/13247/20 в частині розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 про забезпечення позову у справі №910/13247/21.

Також, 26.10.2021 представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів у Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК», а саме: інформацію про те, на яких підставах ОСОБА_3 набула право власності на нежитлові приміщення загальною площею 392,3 кв.м., що складають 1/100 частину від майнового комплексу площею 35 127 кв.м. саме в літері Д, за адресою: м. Київ, пр-т С.Бандери, 6, надавши належні та допустимі докази; інформацію про інших осіб, які мають право власності на частину майнового комплексу із зазначенням їх частки на підставі набуття права власності; пояснити, на яких підставах Наглядова рада ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» 25.03.2021 приймала рішення про поділ майнового комплексу, у тому числі щодо нежитлових приміщень, які позначені літерою «Д», якщо право власності на них належить іншій особі, ОСОБА_3 , та чому про це не зазначено у протоколі Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК».

Витребувати у ОСОБА_3 докази, що підтверджують право власності на нежитлові приміщення загальною площею 392,3 кв.м., що складають 1/100 частину від майнового комплексу площею 35 127 кв.м., саме в літері «Д» за адресою: АДРЕСА_1 (правовстановлюючий документи, оригінал); пояснення щодо підстав набуття ОСОБА_3 права власності на вказані нежитлові приміщення.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.10.2021 заперечив проти задоволення клопотання про витребування доказів.

Представник позивача у судовому засіданні 26.10.2021 під час розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 у справі №910/13247/21 просила розглянути клопотання про витребування доказів в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 ГПК учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви клопотання, заперечення, пояснення до 19.10.2021, клопотання про витребування представником позивача подане 26.10.2021, тобто з пропуском встановленого судом апеляційної інстанції строку.

Більше того, заявником не зазначено, який доказ витребовується, оскільки надання інформації та пояснень не є доказами в силу ст. 73 ГПК. Також заявником не зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання, отже клопотання про витребування є необґрунтованим в силу приписів ст. 81 ГПК.

В силу приписів ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас заявлення клопотання про витребування доказів має заявлятись в порядку ст. 81 ГПК разом із поданням позову позивачем, відзиву відповідачем або письмових пояснень третьою особою (ст. 80 ГПК).

У судовому засіданні колегія суддів суду апеляційної інстанції звернула увагу заявника на те, що докази щодо права власності на нерухоме майно, які позивач просить витребувати є доступними з відкритих джерел, зокрема з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, заявлене позивачем клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає приписам ст. 81 ГПК.

Позивач своїм правом, наданим йому ст. 263 ГПК, не скористався, відзив на апеляційну скаргу суду не надав, про відкриття апеляційного провадження у даній справі повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про доставку на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення №658.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 ГПК).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ГПК позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.08.2020 у справі №904/2357/20 щодо забезпечення позову дійшов наступних правових висновків, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Подібні за змістом правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК наведені також у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, в яких зазначено, що забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту», приписи якої суди застосовують при розгляді справ відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсними рішень Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК», оформлених протоколом засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» від 25.03.2021, у зв`язку із неналежним повідомленням позивача про засідання Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», що позбавило його права на участь у такому засіданні, можливості внести зміни до порядку денного та голосування, а тому позивач вважає, що його права як акціонера з часткою 0,00560 в статутному капіталі Товариства та члена Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» були порушені.

На засіданні наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», яке відбулось 25.03.2021, були присутні 5 членів Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та були вирішені наступні питання, зокрема, про погодження виділу в натурі частки із нерухомого майна, що належить Товариству на праві спільної часткової власності (майновий комплекс загальною площею 35 127 ,00 кв.м., що належить Товариству на праві спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), складається із об`єктів нерухомого майна (будівель) позначених літерами Г; Д: Д1; И; К; Л; М) у самостійний об`єкт нерухомого майна, шляхом поділу майна, у відповідності до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 26.09.2019 №117 та повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна станом на 22.10.2020, що виданий ТОВ «МІСЬКСПЕЦЕКСПЕРТ»; про укладення та підписання договору про поділ майнового комплексу між співвласниками у відповідності до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 26.09.2019 № 117 та повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна станом на 22.10.2020, що виданий ТОВ «МІСЬКСПЕЦЕКСПЕРТ»; про уповноваження генерального директора Товариства на укладення та підписання договору про поділ майнового комплексу між його співвласниками на умовах відомих генеральному директору товариства; про уповноваження генерального директора товариства на вчинення всіх необхідних дій, пов`язаних із нотаріальним посвідченням договору про поділ майнового комплексу, між його співвласниками та реєстрацій права власності на новий об`єкт нерухомого майна в результаті цього поділу.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК) спільною частковою власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (ст. 356 ЦК).

Суд першої інстанції оспорюванню ухвалою вжив заходи забезпечення позовом шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) що належить ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на праві спільної часткової власності, а саме: майнового комплексу, площею 35 127 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається із об`єктів нерухомого майна (будівель), позначених літерами Г, Д, К, Л, М). Тобто на майно, яке належить Товариству на праві спільної часткової власності, яке за своєю правовою природою є власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, без з`ясування власників такого майна, прав та обов`язків таких власників.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Тобто задля вжиття заходів забезпечення позову судом має бути встановлено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) що належить ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на праві спільної часткової власності, а саме: майнового комплексу, площею 35 127 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається із об`єктів нерухомого майна (будівель), позначених літерами Г, Д, К, Л, М) може у майбутньому порушити права позивача як акціонера ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» та члена Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання недійсними рішень Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК», оформлених протоколом засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» від 25.03.2021.

Слід зазначити, що на засіданні Наглядової ради ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», оформлене протоколом засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» від 25.03.2021, вирішувалось питання виділу в натурі частки із нерухомого майна, що належить Товариству на праві спільної часткової власності, у самостійний об`єкт нерухомого майна шляхом його поділу. Питання щодо відчуження такого майна спірним рішенням не приймалось.

Статтею 376 ЦК визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, виділ майна із спільної часткової власності не є його відчуженням.

Згідно ст. 367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, за приписами вказаної норми, майно розподіляється між його співвласниками та не може свідчити про те, що метою такого поділу є продаж такого майна.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №910/4103/18, від 27.06.2019 у справі №916/73/16.

Позивач, в порушення приписів ч. 3 ст. 13 ГПК та ч. 1 ст. 74 ГПК, не навів та не довів суду належними та допустимими доказами наявності підстав та обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, у даному випадку щодо ймовірності відчуження майнового комплексу площею 35 127 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається із об`єктів нерухомого майна (будівель), позначених літерами Г, Д, К, Л, М), який належить на праві спільної часткової власності ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК».

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За Законом України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст. 17).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту», яка в силу приписів ч. 4 ст. 11 ГПК України використовується господарськими судами як джерело права, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Статтею 136 ГПК передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а з урахуванням ефективності захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Тобто, за замістом частини 2 статті 136 ГПК у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звертається позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності обставин та підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) що належить ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на праві спільної часткової власності, а саме: майнового комплексу, площею 35 127 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається із об`єктів нерухомого майна (будівель), позначених літерами Г, Д, К, Л, М).

Згідно ч. 4 ст.236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції при прийнятті ухвали 20.08.2021 у справі №910/13247/20 дійшов помилкового висновку про наявність підстав та обставин для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо майнового комплексу, який належить на праві спільної часткової власності ПрАТ «ПРОМЗВ`ЯЗОК», а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 у справі №910/13247/20 підлягає скасуванню.

Статтею 275 ГПК визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

За таких обставин, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 у справі №910/13247/20 скасуванню, з прийняттям нової ухвали, якою відмовити Акціонеру та члену Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 про забезпечення позову у справі №910/13247/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 про забезпечення позову у справі №910/13247/21 скасувати. Прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви Акціонеру та члену Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» ОСОБА_1 про забезпечення позову.

3. Стягнути з Акціонера та члена Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом №8029 07.03.2018, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОМЗВ`ЯЗОК» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05744797, пр-т Степана Бандери, буд. 6. м. Київ, 04073) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Матеріали справи №910/13247/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.11.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська