РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2021Справа № 910/14080/21

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комлюкс Сервіс»

про стягнення 23 968,45 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - позивач, КП «Київтеплоенерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комлюкс Сервіс» 23 968,45 грн на підставі Договору забезпечення постачання теплової енергії № 520405 від 08.01.2020, з яких: 21 536,41 грн основного боргу, 258,15 грн 3% річних, 998,80 грн інфляційної складової боргу, 1 175,09 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані нездійсненням відповідачем розрахунків за постачання теплової енергії за період жовтень 2020 - червень 2021 (включно), внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 21 536,41 грн (основний борг).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14080/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/14080/21.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень (відповідне оголошення розміщене на сторінці Господарського суду міста Києва суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/), ухвала Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 про відкриття провадження у справі № 910/14080/21 була надіслана на електронні адреси позивача та відповідача, вказані позивачем у позовній заяві, зокрема, на електронну адресу відповідача .

Крім того, додатково, після відновлення фінансування, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена на адреси місцезнаходження позивачу на адресу для листування, зазначену у позовній заяві, та відповідачу на адресу місцезнаходження, яка відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

В матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, в якій зазначено, що ухвала про відкриття провадження у справі № 910/14080/21 від 02.09.2021 доставлена відповідачу 02.09.2021.

Оскільки представники позивача та відповідача не повідомляли суд про зміну адрес електронної пошти (ч. 8 ст. 120 ГПК України), тому останні вважаються належним чином повідомленими, а вказана ухвала врученою сторонам в порядку ст. 120, 242 ГПК України.

Наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.10.2021 підтверджується факт отримання позивачем ухвали про відкриття провадження у справі, направленої на адресу місцезнаходження позивача засобами поштового зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 наведеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких є примусове виконання обов`язку в натурі.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії/надання послугз централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (позивач).

08.01.2020 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» («Енергопостачальна організація», позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комлюкс Сервіс» (Сторона - 2) укладено Договір № 520405 забеспечення постачання теплової енергії (далі - Договір або Договір № 520405 від 08.01.2020).

Предметом Договору згідно п. 1 є забезпечення постачання теплової енергії в гарячій воді тепловими мережами, зовнішньобудинковими системами, включаючи обладнання індивідуальних теплових пунктів, вузлів обліку та вузлів приєднання, що знаходяться у власності, або на балансі, або в експлуатації, або на технічному обслуговуванні, чи в будь-якому користуванні Сторони-2 (далі - теплове обладнання Сторони-1) відповідно до Додатку № 5 до цього Договору на потреби об`єкту по вул. Дж. Маккейна, 26 опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року, шляхом грошоовї компенсації теплових втрат; в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору.

При виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватись тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положеннями про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі - Правил), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2.1 - 2.2.2 Договору, Сторона-1 зобов`язується підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською держадміністрацією (Додаток № 2 до цього Договору). При зміні тарифів (Додаток № 3 до Договору) забезпечувати розміщення інформації про їх змінення на сайті Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» http://www.kte.kiev.ua/tarufu.

Згідно п. 2.3.1 Договору, Сторона-2 зобов`язується дотримуватись умов та порядку оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатках № 1 та № 4 до цього Договору.

Відповідно до п. 3 Договору, сторони мають права вимагати одна від одної виконання узятих на себе зобов`язань та умов цього договору.

Пунктами 4.1 та 4.2 Договору передбачено, що облік теплової енергії на теплових мережах проводиться розрахунковим способом відповідно до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94, затверджені Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству 14.12.1993 з наступними змінами та доповненнями. Межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін вказана у Додатку № 6 до Договору та не може бути змінена в односторонньому порядку.

Пунтом 5.1.1 Договору сторони погодили, що Сторона-1 несе відповідальність за невиконання умов цього Договору.

Згідно пунктів 5.2.1 - 5.2.3 Сторона-2 несе відповідальність за невиконання умов цього Договору; виконання порядку розрахунків за теплову енергію, викладених в Додатку № 4 до цього Договору; виконання Правил, нормативних актів з питань користування, взаєморозрахунків за енергоносії та чинного законодавства України.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до дати передання теплових мереж до комунальної власності м. Києва або іншій стороні (п. 8.1 Договору).

Відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови цього Договору застосовуються до відносин, що виникли між Сторонами до моменту укладення цього Договору з 01.01.2020 (п. 8.3 Договору). Припинення дії Договору не звільняє Сторону-2 від обов`язку повної сплати нарахувань за Договором (п. 8.4 Договору).

До матеріалів справи додано Додаток № 1 від 08.01.2020 до Договору № 520405 від 08.01.2020. В даному додатку визначено орієнтовні обсяги теплової енергії Сторони-2. Відповідно до п. 2 Додатку № 1, орієнтовна вартість теплової енергії за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення цього Договору, становить 36 072,44 грн. ПДВ 7 214,49 грн. Всього 43 286,93 грн.

До матеріалів справи додано Додаток № 3 від 08.01.2020 до Договору № 520405 від 08.01.2020, в якому визначено тарифи на теплову енергію. Відповідно до п. 1 Додатку № 3, розрахунки із Стороною-2 за теплову енергію Стороною-1 проводяться згідно з тарифами, затвердженими Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 № 2340, за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн) без урахування ПДВ на рівні: 1 342,98 грн/Гкал. Відповідно до пунктів 3 та 4 Додатку № 3 у разі зміни тарифів розрахунки із Стороною-2 за теплову енергію Стороною-1 здійснюються за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього Договору. Сторони погоджуються з можливим зміненням тарифів в період дії цього Договору відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Додатком № 4 від 08.01.2020 до Договору № 520405 від 08.01.2020 визначено порядок розрахунків за теплову енергію. Відповідно до п. 1 Додатку № 4 розрахунки за теплову енергію проводяться виключно у грошовій формі. Сторона-2 до 15 числа місяця наступного за розрахунковим сплачує Стороні-1 вартість фактичних обсягів теплової енергію у розрахунковому періоді, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця (п. 2 Додатку № 4). Згідно п. 3 Додатку № 4, Сторона-2 щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує: в Центрі обслуговування клієнтів за адресою: вул Волоська, 42 облікову картку фактичних обсягів теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірники оформленого акту звірки Сторона-2 повертає в Центр обслуговування клієнтів); акт виконаних робіт. Пунктом 6 Додатку № 4 сторони погодили, що Стороні-2 на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду Стороною-1 нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день прострочення, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

До матеріалів справи додано Додаток № 5 від 08.01.2020 до Договору № 520405 від 08.01.2020, в якому визначено схему балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін вул. Дж. Маккейна, 26.

Відповідно до Додатку № 6 від 08.01.2020 до Договору № 520405 від 08.01.2020 сторони склали Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, згідно х яким межею балансів належності, відповідальності за технічний стан та експлуатацію теплових мереж, теплового обладнання, є: зовнішня стінка ТК - 706/3-3 з боку споживача. Обладнання ІТП ж/б за адресою: вул. Дж. Маккейна, 26, перебувають на балансі ТОВ «Комлюкс Сервіс».

Згідно наявної в матеріалах справи Довідки про стан розрахунків за спожиту від КП «Київтеплоенерго» ТОВ «Комлюкс Сервіс» за період з жовтня 2020 року по червень 2021 року згідно Договору № 520405 від 08.01.2020 заборгованість ТОВ «Комлюкс Сервіс» станом на 01.07.2021 становить 21 536,41 грн.

Матеріали справи містять надані позивачем Довідки про нарахування за теплову енергію ТОВ «Комлюкс Сервіс» за Договором № 520405 від 08.01.2020 за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року, змісту яких вбачається, що:

- за жовтень 2020 року відповідачу було нараховано 1 124,66 грн з ПДВ за спожиті 1.225477 Гкал;

- за листопад 2020 року відповідачу було нараховано 2 853,06 грн з ПДВ за спожиті 3.048342 Гкал;

- за грудень 2020 року відповідачу було нараховано 3 407,81 грн з ПДВ за спожиті 3.488836 Гкал;

- за січень 2021 року відповідачу було нараховано 4 294,31 грн з ПДВ за спожиті 3.635585 Гкал;

- за лютий 2021 року відповідачу було нараховано 4 323,90 грн з ПДВ за спожиті 3.559148 Гкал;

- за березень 2021 року відповідачу було нараховано 4 061,67 грн з ПДВ за спожиті 3.491677 Гкал;

- за квітень 2021 року відповідачу було нараховано 1 471,00 грн з ПДВ за спожиті 1.271865 Гкал.

Матеріали справи також містять рахунки-фактури № 520405/2021-6 від 30.06.2021 на суми 21 406,58 грн з ПДВ та на суму 129,83 грн з ПДВ, які були сформовані КП «Київтеплоенерго». Платником за даними рахунками є ТОВ «Комлюкс Сервіс». Загалом за даними рахунками-фактури позивачем станом на 01.07.2021 визначено до сплати 21 536,41 грн з ПДВ.

Позивачем до матеріалів справи додано акти приймання-передавання товарної продукції № 10/2020-520405 від 31.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 1 124,66 грн з ПДВ; № 11/2020-520405 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 2 853,06 грн з ПДВ; № 12/2020-520405 від 31.12.2020 за грудень 2020 року на суму 3 407,81 грн з ПДВ; № 1/2021-520405 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 4 294,31 грн з ПДВ; № 2/2021-520405 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 4 323,90 грн з ПДВ; № 31/2021-520405 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 4 061,67 грн з ПДВ; № 4/2021-520405 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 1 471,00 грн з ПДВ та облікові карти за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року.

Загальна заборгованість відповідача перед позивачем згідно наведених актів приймання-передавання товарної продукції становить 21 536,41 грн. Вказані акти приймання-передавання товарної продукції відповідачем не підписані.

По матеріалам справи судом встановлено, що відповідач своїм правом, передбаченим ст. 165 ГПК України, не скористався, відзив на позовну заяву до суду не подав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір № 520405 від 08.01.2020 є договором енергопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Постачання позивачем у період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року теплової енергії відповідачу підтверджується наявними у матеріалах справи обліковими картками за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року та актами приймання-передавання товарної продукції за спірний період.

Судом враховано, що акти приймання-передавання товарної продукції за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року не підписані представником відповідача.

Матеріали справи також містять корінець наряду № 261 та № 825 (додаток №6 до позовної заяви), що свідчать про початок та кінець опалювального сезону.

Пунктом 3 Додатку № 4 до Договору передбачено обов`язок відповідача щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримувати в Центрі обслуговування клієнтів за адресою: вул Волоська, 42 облікову картку фактичних обсягів теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірники оформленого акту звірки Сторона-2 повертає в Центр обслуговування клієнтів); акт виконаних робіт.

Доказів виконання вказаного пункту Додатку № 4 до Договору з отримання відповідачем актів приймання-передавання товарної продукції матеріали справи не місять, як і не міститься у справі доказів вмотивованої відмови споживача від підписання таких актів.

Отже, у розумінні умов Договору, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів приймання-передавання товарної продукції не є визначальним для висновку про невиконання позивачем своїх зобов`язань із постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ст. 629 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2 Додатку № 4 до Договору передбачено, що відповідач до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачує позивачу вартість фактичних обсягів теплової енергії у розрахунковому періоді, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем у повному обсязі, у зв`язку із чим заборгованість відповідача за Договором № 520405 від 08.01.2020 у період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року становить 21 536,41 грн.

Зважаючи на додані до матеріалів справи докази, приписи чинного законодавства, а також, на відсутність доказів, які б спростовували вартість наданої позивачем та спожитої відповідачем теплової енергії, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості заборгованості з оплати теплової енергії у розмірі 21 536,41 грн (основний борг) обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем на загальну суму заборгованості 21 536,41 грн за загальний період заборгованості з 16.11.2020 по 30.06.2021 було нараховано пеню в розмірі 1 175,09 грн, втрати від інфляції у розмірі 998,80 грн та 3% річних у розмірі 258,15 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6 Додатку № 4 сторони погодили, що Стороні-2 на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду Стороною-1 нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день прострочення, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, доданий позивачем до позовної заяви, судом встановлено, що позивач вірно визначив періоди нарахування пені та врахував положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перерахунок суми пені, заявленої позивачем до стягнення з відповідача, встановив, що вірною сумою пені є 1 005,69 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 175,09 грн пені підлягають частковому задоволенню в сумі 1 005,69 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 258,15 та інфляційних втрат у розмірі 998,80 грн, суд зазначає наступне наступне.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вірною сумою 3% є 230,27 грн, а інфляційних втрат - 762,94 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 258,15 грн 3% річних та 998,80 грн інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумах 230,27 грн та 762,94 грн відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в сумі 2 228,98 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комлюкс Сервіс» (Україна, 04114, місто Київ, вулиця Вишгородська, будинок 45-А/4, офіс 34; ідентифікаційний код 41824860) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (Україна, 01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421) 21 536,41 грн (двадцять одну тисячу п`ятсот тридцять шість гривень 41 коп.) основного боргу, 1 005,69 грн (одну тисячу п`ять гривень 69 коп.) пені, 230,27 грн (двісті тридцять гривень 27 коп.) 3% річних, 762,94 грн (сімсот шістдесят дві гривні 94 коп.) інфляційних втрат та 2 228,98 грн (дві тисячі двісті двадцять вісім гривень 98 коп.) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 01.11.2021.

Суддя Гумега О.В.