УХВАЛА

01.11.2021Справа № 36/296
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у судовому засіданні матеріали

скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС"

на бездіяльність державного виконавця

у справі

за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі Київенерго" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС")

до Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Князєвої Оксани Володимирівни

про стягнення 6 986,18 грн,

Учасники справи: не з`явилися

УСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі Київенерго" про стягнення з Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Князєвої Оксани Володимирівни 6968 грн. 18 коп., із яких: 6531 грн. 53 коп. основний борг, 454 грн. 65 коп.. пеня за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань згідно договору оренди № 218 від 04.05.2007р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2010 у справі № 36/296 позов задоволено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" задоволено, замінено сторону у справі №36/296 - Акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", замінено сторону у справі №36/296 під час примусового виконання Рішення Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 06 жовтня 2010 року, котре набрало законної сили, та наказу Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 25 жовтня 2010 року - Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС".

18.10.2021 через відділ діловодства суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.10.2010 у справі № 36/296.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 розгляд скарги призначено на 01.11.2020.

22.10.2021 до суду від скаржника надійшла заява про закриття провадження у справі № 36/296 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця щодо вимог п. 4 її прохальної частини на підставі ч. 2 ст. 231 ГПК України та клопотання про розгляд справи за наявними у ній документами за відсутності представника скаржника.

В судове засідання 01.11.2021 представники сторін та Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Отже, неявка в судове засідання представників сторін та державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) не перешкоджає розгляду скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) стала відсутність будь-якої інформації від виконавчої служби щодо результатів розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" про відкриття виконавчого провадження щодо наказу Господарського суду міста Києва від 25.10.2010 у справі № 36/296.

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 25 жовтня 2010 року, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій під час відкриття виконавчого провадження примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 25 жовтня 2010 року із врахуванням статей 13, 26, 28 Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов`язати державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» Постанови (або іншого виконавчо-процесуального документу) Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ), винесену за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 25 жовтня 2010 року та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15.01.2010 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" зазначено, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенцією про захист прав і основоположних свобод, було ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій із сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті Першого протоколу до Конвенції.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

У п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» розумність строків виконавчого провадження визначено як одну із засад виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, законодавством встановлені граничні строки для вчинення органом ДВС таких виконавчих дій, як: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документа; надсилання сторонам документів виконавчого провадження - не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Так, обґрунтовуючи свою скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс» посилається на те, що станом на день його звернення до суду із відповідною скаргою до скаржника не надходило інформації з ДВС за результатами розгляду його заяви (відкриття або відмова у відкритті виконавчого провадження, повернення виконавчого документа) що, у свою чергу, свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Як встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальності "Компанія "Ніко-Тайс" направлено Деснянському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву за вих. №27-9/09 від 27.09.2021 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.10.2010 у справі № 36/296. На підтвердження направлення заяви скаржником надано копію опису вкладення в цінний лист, поштової квитанції та накладної від 13.09.2021.

Відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту Укрпошти за наслідками відстеження поштового відправлення 705, вказану заяву орган виконавчої служби отримав 28.09.2021.

Отже, враховуючи встановлені частиною 5 статті 26 та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» граничні строки відкриття виконавчого провадження та направлення сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження, останнім днем для прийняття відповідної постанови є 29.09.2021, а останнім днем для її відправлення 30.09.2021.

Станом на момент звернення скаржника до суду (16.10.2021) відомості стосовно вчинення державним виконавцем передбачених Законом України "Про виконавче провадження" дій щодо розгляду заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" №27-9/09 від 27.09.2021 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.10.2010 у справі № 36/296 та направлення відповідної постанови стягувачу, постановленої за результатами розгляду зазначеної заяви, були відсутні.

Натомість, із поданих 22.10.2021 скаржником матеріалів вбачається, що державним виконавцем Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. винесено постанову про відкриття відповідного виконавчого провадження № .10.2021, тобто, із порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, стягувач у заяві від 22.10.2021 також зазначає про те, що копія постанови державного виконавця від 04.10.2021 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.10.2010 у справі № 36/296 направлена зазначеним органом ДВС на адресу стягувача простою кореспонденцією лише 11.10.2021.

При цьому, державним виконавцем не наведено жодних доводів щодо наявності об`єктивних причин, умов та обставини, через які дії (винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та надсилання зазначеної постанови), що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично були виконані з порушенням строку та порядку направлення.

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на неї.

Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов`язковими ознаками, як: належність, допустимість, та достовірність.

Так, відповідно до статі 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 77 ГПК України визначене поняття допустимість доказів, яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вказано у статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, враховуючи ненадання Деснянським ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) жодних доказів на спростування твердження стягувача про надсилання йому постанови про відкриття виконавчого провадження 11.10.2021, то докази стягувача, надані на підтвердження цієї обставини, є досить вірогідними для визнання її доведеною в порядку статей 13, 79 ГПК України.

Верховний Суд у постанові від 16.04.2018 у справі №12/57 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява N 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява N 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01, п. 84).

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про наявність порушень з боку Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) як строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, так і строку надсилання такої постанови стягувачу, а також порядку її надсилання (простою, а не рекомендованою кореспонденцією).

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованою скаргу Товариства з обмеженою відповідальності "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).

Разом з тим, скаржник заявив про закриття провадження у справі № 36/296 за скаргою щодо вимог п. 4 прохальної частини скарги на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

У свою чергу суд вважає за необхідне зазначити, що порядок розгляду скарги та результат її вирішення (судове рішення) урегульовані ст.ст. 342-343 ГПК України, в яких не передбачено обставин, за яких суд може закрити провадження у справі.

Водночас, за змістом ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються і розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на відсутність спеціальної норми щодо вирішення питання про закриття провадження з розгляду скарги, суд дійшов висновку про можливість застосування загальних положень ГПК України, якими врегульовано аналогічні питанн під час здійснення позовного провадження.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №916/3547/19).

Враховуючи вчинення державним виконавцем дій щодо відкриття виконавчого провадження на направлення відповідної постанови стягувачу, провадження у справі № 36/296 з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця в частині зобов`язання державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» Постанови (або іншого виконавчо-процесуального документу) Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ), винесену за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 25 жовтня 2010 року та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження" підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку припиненням існування предмета спору по скарзі у вказаній частині.

На підставі викладеного та керуючись статтями 231, 233-235, 342 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця у справі № 36/296 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 25 жовтня 2010 року, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій під час відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 25 жовтня 2010 року із врахуванням статей 13, 26, 28 Закону України "Про виконавче провадження".

3. Закрити провадження у справі № 36/296 з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс» в частині п. 4 прохальної частини, а саме, щодо зобов`язання державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» Постанови (або іншого виконавчо-процесуального документу) Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ), винесену за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №36/296 від 25 жовтня 2010 року та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня з дня складання повного тексту ухвали.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 02.11.2021

Суддя Т.Ю. Трофименко