ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/504/21
Південно - західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання - Мамчич Р.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21.05.2021 р. (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів)

по справі № 923/504/21

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м. Київ

до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон

про стягнення заборгованості в розмірі 5 384 814,75 грн.

суддя суду першої інстанції: Павленко Н.А.

час та місце постановлення ухвали: 21.05.2021 р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області

Представинки сторін в судове засідання не з`явились, про причини такого не з`явлення суд апеляційної інстанції не повідомили.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21.05.2021 р. по справі № 923/504/21 та призначено її до розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В квітні 2021 р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", м. Київ звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон про стягнення заборгованості в сумі 5 384 814,75 грн., з яких:

- 4 669 896,27 грн. - основний борг;

- 298 239,36 грн. - інфляційні втрати;

- 136 199,83 грн. - 3% річних;

- 280 479,29 грн. - пеня. 18.05.2021 р. Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон звернулось до Господарського суду Херсонської області з заявою про забезпечення доказів в порядку ст. ст. 111, 112, 113, Господарського процесуального кодексу України, шляхом:

- витребування у Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" його звернення до Міністерства інфраструктури України з приводу погодження Міністерством інфраструктури України дій позивача по збільшенню кредиторської заборгованості Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон та пред`явлення відповідного позову про стягнення з відповідача 5 384 814,75 грн. за невиконання умов договору від 04.02.2020 р. № 209 Р.

- витребування у Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" документів, з яких випливає погодження Міністерством інфраструктури України дій позивача по збільшенню кредиторської заборгованості відповідача та пред`явлення відповідного позову про стягнення з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон грошових коштів в сумі 5 384 814, 75 грн. за невиконання умов договору від 04.02.2020 р. № 209 Р.

Наведена заява мотивна тим, що 26.06.2020 р. між Міністерством інфраструктури України (концесієдавець), Державним підприємством "Адміністрація морських портів України", Товариством з обмеженою відповідальністю (переможець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" (стара назва: Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектна компанія "Рисоіл-Херсон" (концесіонер) укладено концесійний договір стосовно передачі в концесію майна Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (первісний оператор) і частини майна Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Відповідно до п.п. (і) п.п. 8.2.4.4. п. 824 договору концесієдавець зобов`язаний: докласти, з урахуванням пунктів 8.6, 8.7.4 договору, всіх розумних зусиль, щоб протягом перехідного періоду не збільшувався розмір кредиторської та дебіторської заборгованості, яка сформувалася у первісного оператора на дату укладення цього договору (в частині, що безпосередньо пов`язана з майном первісного оператора, яке передається у складі об`єкта концесії) за результатами правовідносин із третіми особами і яка підлягає передачі концесіонеру, по відношенню до розміру такої кредиторської та дебіторської заборгованості.

Не зважаючи на вищенаведені зобов`язання концесієдавця, кредиторська заборгованість Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", перед Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" постійно збільшується.

Виходячи з положень концесійного договору, відповідний стан не може мати місце без погодження Міністерства інфраструктури України, яке взяло на себе відповідні зобов`язання за концесійним договором - забезпечити не збільшення кредиторської заборгованості Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт".

Відповідно до акту звірки розрахунків станом на 30.06.2020 р. кредиторська заборгованість Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" перед Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" складала приблизно 22 млн. грн. За даними бухгалтерії Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" розмір кредиторської заборгованості станом на 31.03.2020 р. складає більше 27 млн. грн., тобто відбулося збільшення заборгованості у перехідний період концесійного договору.

Відповідно до статуту Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" воно є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту" від 04.03.2013 р. № 133-р та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Отже, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", як державне підприємство, що знаходиться в сфері управління Міністерства інфраструктури України, не може здійснювати дії по збільшенню та стягненню заборгованості з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" після укладення концесійного договору, без погодження Міністерства інфраструктури України.

Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" зазначає, що ніяких погоджень стосовно вищенаведених питань від Міністерства інфраструктури України чи Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" воно не отримувало.

Також необхідність забезпечення доказів, на думку Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон, полягає в тому, що у найближчий час планується підписання акту прийому - передачі прав та обов`язків первісного оператора та Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до концесіонера, що призведе до передачі останньому усієї заборгованості первісного оператора.

З огляду на викладене, Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" вважає, що наявні правові підстави для забезпечення доказів.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 21.05.2021 р. Державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон у задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено у повному обсязі.

Наведена увала мотивована тим, що Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" у заяві про забезпечення доказів не наведено, які саме докази підлягають забезпеченню.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що заява про забезпечення доказів, згідно її резолютивної частини за своєю суттю є клопотанням про витребування доказів з покладенням обов`язку збирання цих доказів на суд із застосуванням порядку примусового виконання щодо особи, у якої витребовуються такі документи.

Не погодившись з наведеною ухвалою, Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон оскаржило її до Південно - західного апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що місцевий господарський суд, відмовивши Державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон у задоволені заяви про забезпечення доказів, не навів ґрунтовних висновків, що призвели до такої відмови.

Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон також зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки посиланням відповідача на те, що він не є сторною концесійного договору, а тому не може мати у наявності докази, що підлягають забезпеченню згідно заяви, та сам концесійний договір.

Наведені обставини, на думку Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з одночасним направленням справи до місцевого господарського суду, для подальшого розгляду.

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", м. Київ в поданому відзиві заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон не підлягає задволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 та ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Порядок та підстави забезпечення доказів, вимоги до форми та змісту заяви, способи забезпечення доказів, а також порядок розгляду відповідних заяв судом визначені параграфом 8 глави 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на збирання і збереження доказів.

Заява про забезпечення доказів за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 111 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, п. п. 4, 5 ч. 1 цієї статті встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Аналізуючи наведені положення Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначає, що забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто вжиття судом невідкладних заходів до збирання у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ.

Підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи, що вони будуть втрачені або подача потрібних доказів стане згодом неможливою або утрудненою.

Ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Відповідна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 р. по справі № 9901/608/19.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовної заяви є стягнення з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон заборгованості в сумі 5 384 814,75 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору від 04.02.2020 р. № 10-П-ХЕФ-20/209Р про відшкодування витрат, пов`язаних зі споживанням електричної енергії, води питної якості, теплової енергії та надання послуг з водовідведення з доочисткою стічних вод.

При цьому, згідно резолютивнї частини заяви про забезпечення доказів, Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон просить забезпечити докази шляхом:

- витребування у Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" його звернення до Міністерства інфраструктури України з приводу погодження Міністерством інфраструктури України дій позивача по збільшенню кредиторської заборгованості Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон та пред`явлення відповідного позову про стягнення з відповідача 5 384 814,75 грн. за невиконання умов договору від 04.02.2020 р. № 209 Р.

- витребування у Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" документів, з яких випливає погодження Міністерством інфраструктури України дій позивача по збільшенню кредиторської заборгованості відповідача та пред`явлення відповідного позову про стягнення з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон грошових коштів в сумі 5 384 814, 75 грн. за невиконання умов договору від 04.02.2020 р. № 209 Р.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши матеріали позовної заяви та заяви про забепення доказів, зазначає, що відповідач не обгрунтував наявність правового зв`язку між предметом спору та доказами, які він просить забезпечити, що виключає можливість задоволення заяви про забезпечення доказів.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21.05.2021 р. по справі № 923/504/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.10.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна