ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 Справа № 917/1156/21

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Паламарчука В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу

за позовною заявою Фізичної особи підприємця Семенова Андрія Вікторовича, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад", вул. Облачна, 1, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751

про стягнення 71 800,00 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Семенов Андрій Вікторович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад" про стягнення 71 800,00 грн. за Договорами-заявок на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Паламарчука В.В.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не здійснив оплату послуг в розмірі 71 800,00 грн. за Договорами-заявок на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезення вантажів автомобільним транспортом: №13/08/2020/-1 від 13.08.2020р., №19/08/2020-2 від 19.08.2020р., №19/08/2020-2 від 19.08.2020р., №30/09/2020-1 від 30.09.2020р., №30/09/2020-1 від 30.09.2020р., №07/10/2020-1 від 07.10.2020р., №13/10/2020-1 від 13.10.2020р. №16/10/2020-1 від 16.10.2020р., №28/03/2020-1 від 28.10.2020р., №30/10/2020-1 від 30.10.2020р.

Ухвалою від 26.07.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 5 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (в матеріалах справи).

У відзиві на позовну заяву (вхід. № 8957 від 16.08.2021р.) відповідач не заперечує проти укладених договорів та вважає вимоги позивача не обґрунтованими з огляду на те, що деякі додані до позовної заяви товаро-транспортні накладні не стосуються правових відносин між позивачем та відповідачем.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли; строки для їх подання закінчилися.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК сторони суду не надали.

За ч.13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтава-Сад» та Фізичною особою підприємцем Семеновим А.В. були укладені договора-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 13/08/2020/-1 від 13.08.2020р., №19/08/2020-2 від 19.08.2020р., №19/08/2020-2 від 19.08.2020р., №30/09/2020-1 від 30.09.2020р., №30/09/2020-1 від 30.09.2020р., 07/10/2020-1 від 07.10.2020р., №13/10/2020-1 від 13.10.2020р. №16/10/2020-1 від 16.10.2020р., 28/03/2020-1 від 28.10.2020р., №30/10/2020-1 від 30.10.2020р. (а.с. 6-15)

Відповідно до зазначених договорів Перевізник (ФОП Семенов А.В.) зобов`язувався виконати для Замовника (ТОВ «Полтава-Сад») перевезення вантажу, а Замовник - здійснити оплату за перевезення після вивантаження товару та отримання оригіналів документів на протязі 14 календарних днів.

Як зазначає позивач, ФОП Семенов А.В. було здійснено перевезення вантажу на адреси розвантаження, вказані в договорах-заявках, що підтверджується товаро-транспортними накладними на загальну суму 82 500,00 грн (а.с. 16-36).

Акти здачі-прийняття робіт були направлені на адресу Замовника (а.с.37-46), проте не були повернути з підписом керівника Замовника.

За даними позивача відповідач не здійснив оплату за перевезення у строк, визначений договорами-заявками, що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава-Сад» 71 800,00 грн. заборгованості.

Під час розгляду спору по суті судом приймається до уваги наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України (далі ГК України) унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором перевезення.

У відповідності до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до п. 3.9 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 3363 від 14.10.1997, перевізники можуть перевозити вантажі за разовим договором, примірна форма якого наведена в додатку 2.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснював перевезення товару за договорами-заявками № 13.08.2020/-1 від 13.08.2020р., №19/08/2020-2 від 19.08.2020р., №19/08.2020-2 від 19.08.2020р., №30/09/2020-1 від 30.09.2020р., №30/09/2020-1 від 30.09.2020р., 07/10/2020-1 від 07.10.2020р., №13/10/2020-1 від 13.10.2020р. №16.10./2020-1 від 16.10.2020р., 28.03.2020-1 від 28.10.2020р., №30/10/2020-1 від 30.10.2020р.

За умовами договорів-заявок оплата здійснюється після вивантаження товару та отримання оригіналів документів на протязі 14, 5-7 календарних днів.

Отже, сторони дійшли згоди, що остаточний розрахунок за надані послуги з перевезення вантажу здійснюється, в тому числі після отримання відповідачем оригіналів документів. Після розвантаження на протязі 5 днів Перевізник має повернути Замовнику товаросупровідні документи (накладні та ТТН) бухгалтерські документи (рахунки і акти).

Так, судом досліджено товарно-транспортні накладні та встановлено, що деякі з них не стосуються правових відносин між позивачем та відповідачем, зокрема, за товаро- транспортними накладними б/н від 20.08.2020р., б/н від 01.10.2020р., б/н від 29.10.2020р., б/н від 08.10.2020р. замовником та вантажовідправником є ФОП Штанько В.І., за товаро- транспортною накладною №Р573 від 30.09.2020р., №Р609 від 07.10.2020р. замовником та вантажовідправником є ПП "ЮВЕНТА". Отже, вказані товарно-транспортні накладні не стосуються правових відносин між позивачем та відповідачем.

Крім того, товарно-транспортні накладні №Р584 від 20.08.2020р., №Р585 від 22.08.2020р., №П27 від 01.10.2020р., №Р731 від 13.10.2020р., №Р731 від 13.10.2020р. не містять відмітки про прийняття товару вантажоодержувачем, на товарно-транспотній накладній №П92 від 28.10.2020р. відсутня печатка ТОВ "Полтава-сад", що посвідчує підпис відповідальної особи вантажоотримувача, на копії товарно-транспортної накладної №Р584 від 20.08.2020р. відсутні відомості про вантаж та вантажо-розвантажувальні операції.

У позові позивач зазначає, що Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) були направлені замовнику поштою та не були повернуті з підписами керівника ТОВ "Полтава-сад". Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про направлення актів на адресу відповідача.

Крім того, за умовами договорів-заявок замовник повинен прийняти товар за кількістю згідно видаткових накладних. Відповідно до товаро-транспортних накладних супровідним документом на товар являється видаткова накладна.

Позивачем не надані суду копії видаткових накладних.

Відсутність в матеріалах справи видаткових накладних позбавляє суд можливість поєднати договора-заявки з товарно-транспортними накладними, на підтвердження поставки товару відповідної кількості та на яку суму, оскільки договора-заяви не містять точної ваги та ціни товару.

Враховуючи викладене у суду відсутня можливість встановити строк виконання зобов`язань за договорами-заявками №13.08.2020/-1 від 13.08.2020р., №19/08/2020-2 від 19.08.2020р., №19/08.2020-2 від 19.08.2020р., №30/09/2020-1 від 30.09.2020р., №30/09/2020-1 від 30.09.2020р., 07/10/2020-1 від 07.10.2020р., №13/10/2020-1 від 13.10.2020р. №16.10./2020-1 від 16.10.2020р., 28.03.2020-1 від 28.10.2020р., №30/10/2020-1 від 30.10.2020р.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачем не доведено відповідно до вимог ст.76-79 ГПК України власне ствердження про наявність заборгованості за Договорами-заявками на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Копії рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Суддя Паламарчук В.В.