РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1132/20

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., секретар Скороход А.О. розглянувши матеріали справи

за позовом: Малого приватного підприємства «Бекас»,

вул. Ранкова, буд. 1А, м. Луцьк, 43022,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Камнєва Олександра Анатолійовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 731 877, 64 грн

Представники сторін:

позивача: Пилипович О.Е.

відповідача: Камнєв О.А.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Камнєва Олександра Анатолійовича 731 877,64 грн, з яких: 314 760,00 грн - грошові кошти за непереданий товар; 33 000,00 грн - зайво сплачені кошти; 3147,60 грн - інфляційні втрати; 1898,40 грн - 3% річних; 62 893,44 грн - штрафу у розмірі 0,3 % від вартості непереданого товару за кожен день затримки; 314 760,00 грн штрафу згідно з п.5.3. Договору у розмірі вартості непереданого товару; 1 418,20 грн - компенсації за простій вантажного автомобіля;

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №1 купівлі-продажу від 14.09.2020 в частині передачі товару у визначеній кількості та встановлений строк.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2020 справа № 927/1132/20 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив на позов, заперечень тощо.

Ухвала про відкриття провадження від 03.12.2020, направлена судом на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повернуто відправнику без вручення адресату з відміткою поштового відділення зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Повторно направлена 02.02.2021 на адресу відповідача ухвала про відкриття провадження у справі від 03.12.2020 отримана останнім 05.02.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 381 від 02.02.2021.

19.02.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відзив прийнято до відправлення поштовим відділенням зв`язку 17.02.2021, тобто відповідачем такий відзив подано з дотриманням строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 03.12.2020.

У поданому відзиві відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог посилаючись на те, що відносини із поставки товару між сторонами виникли не на підставі договору, на який посилається позивач, а на підставі іншого договору купівлі - продажу № 01-09/20 від 09.09.2020. Відповідач наголошує, що саме на підставі цього договору було виставлено рахунок на оплату № 1 від 09.09.2020 на товар: бузину заморожену в кількості 24 000 кг по ціні 30,50 грн на суму 732 000,00 грн. Позивачем виконано умови договору в частині 100 % попередньої оплати вказаного рахунку - фактури від 09.09.2020 року згідно платіжних доручень: № 708 від 10.09.2020 на суму 25 000,00 грн; № 326 від 16.09.2020 на суму 90 000,00 грн; №714 від 25.09.2020 на суму 650 000,00 грн.

В цих платіжних дорученнях зазначено рахунок №1 від 09.09.2020. Договір був укладений також 09.09.2020, а не 14.09.2020.

Відповідач зазначає, що на виконання умов договору згідно видаткової накладної № 1 від 09.10.2020 було поставлено товар: бузину дику заморожену в кількості 13 680 кг по ціні 30,50 грн на суму 417 240,00 грн та видаткової накладної № 2 від 09.12.2020 року поставлено товар в кількості 5000 кг по ціні 30,50 грн на суму 152 500,00 грн. Товарно-транспортною накладною № Р45 від 09 грудня 2020 року підтверджується відпуск товару на суму 152 500,00 грн. Загальна сума поставленого товару складає 569 740,00 грн. Різниця між сумою передоплати та сумою поставленого товару становить 195 260 грн.

Відповідач наполягає, що по договору від 14.09.2020 передоплата позивачем не проводилась і відповідно товар не відвантажувався, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив прийнято судом та долучено до матеріалів справи.

04.03.2021 на електронну поштову адресу суду, з проставлянням електронного цифрового підпису, від МПП "Бекас" надійшла відповідь на відзив (№03/03/21-1 від 03.03.2021)

У відповіді на відзив позивач наголошує, що договір купівлі - продажу № 01-09/20 від 09.09.2020 від імені МПП "Бекас" не укладався та директором на той час - ОСОБА_1 - не підписувався. Станом на 09.09.2020 ОСОБА_1 в м. Ніжин не перебував та із відповідачем не зустрічався. Від імені директора Покупця ОСОБА_1 не відомо. Візуально підпис невідомої особи, виконаний в реквізитах МПП "Бекас" суттєво відрізняється від реального підпису директора ОСОБА_1

Зважаючи на категоричні заперечення щодо укладання договору № 01-09/20 та посилаючись на невідповідність підпису на цьому договорі позивач вважає, що подана відповідачем копія договору, не відповідає вимогам ст. 78 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) та спрямована на формування у суду хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Позивач звертає увагу суду на те, що після 09.10.2020 жодного товару чи коштів від відповідача МПП "Бекас" не отримувало, а надані відповідачем суду видаткова накладна № 2 від 09.12.2020 та товаро-транспортна накладна № Р45 від 09.12.2020 не містять підпису посадової особи отримувача та печатки МПП "Бекас", а відтак, в силу положень ч.2. ст.9 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4. "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", такі документи не мають статусу первинних документів та не підтверджують факт здійснення цієї господарської операції з купівлі - продажу товару і його передачі позивачеві.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що подані відповідачем в якості доказів копії документів не відповідають встановленим Господарським процесуальним кодексом вимогам та не підтверджують наведені у відзиві обставини.

Разом із тим, позивач наголошує, що у поданому відзиві відповідач не заперечив та не спростував факт укладення договору купівлі - продажу № 1 від 14.09.2020 та додатку до цього договору, факт не завантаження 06.10.2020-07.10.2020 поданого на замовлення МПП "Бекас" для перевезення автомобіля, факт надання правничої допомоги, її неспівмірність. А також відповідачем не заперечено визнає суму отриманої оплати у розмірі 765 000 грн та факт поставки товару на суму 417 240,00 грн. Відповідачем жодним чином не аргументовано причини недопоставки товару та неповернення залишку отриманих коштів.

На підставі викладеного, позивач вважає поданий відповідачем відзив необґрунтованим, а його обґрунтування спрямованими на формування у суду хибного уявлення про обставини справи, підтримав позовні вимоги та просить суд задовільнити їх у повному обсязі.

Таким чином, до позовної заяви та до відзиву на позов суду подано дві різні копії примірників договорів, на які посилались сторони (договір купівлі-продажу №1 від 14.09.2020 та договір купівлі-продажу №01-09/20 від 09.09.2020)

Ухвалою суду від 15.03.2021 приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд постановив ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, здійснення розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 31.03.2021, враховуючи суперечливість доказів витребувано для огляду у судовому засіданні оригінали документів, поданих сторонами до матеріалів справи та викликано у підготовче засідання Камнєва Олександра Анатолійовича та підписанта спірного договору ОСОБА_1 для можливого відібрання експериментальних зразків підписів та вирішення питання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

31.03.2021 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи №29/03/21-1 від 29.03.2021. У поданому клопотанні позивач пояснює, що Договір № 1 від 14.09.2020 було укладено шляхом електронного листування між сторонами, в той час як проект Договору №01-09/20 від 09.09.2020 так і залишився проектом.

Клопотання позивача разом із доданими до нього документами долучено судом до матеріалів справи.

Також у підготовчому засіданні 31.03.2021 відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу рахунку №1 від 09.09.2020 та оригінал Договору №01-09/20 купівлі-продажу від 09.09.2020

Ухвалою господарського суду від 08.04.2021 у справі 927/1132/20 призначено комплексну судову почеркознавчу та судову технічну експертизу документів, проведення якої доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса», провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

05.05.2021 разом із клопотанням про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №10370 від 28.04.2021 на адресу Господарського суду Чернігівської області повернуто матеріали справи № 927/1132/20.

Ухвалою суду від 07.05.21 провадження у справі було поновлено для розгляду клопотання експерта.

Ухвалою суду від 31.05.2021 у задоволенні клопотання Фізичної особи - підприємця Камнєва Олександра Анатолійовича від 26.05.2021 про постановлення перед експертом додаткового запитання відмовлено, роз`яснено судовому експерту, що у справі № 927/1132/20 призначено судову почеркознавчу та судову технічну експертизу документів, проведення яких доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса», пунктами 8 та 9 ухвалено направити у розпорядження експертів матеріали справи Господарського суду Чернігівської області № 927/1132/20, провадження у справі на час проведення експертиз зупинено.

21.07.2021 та 09.08.2021 від Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса» надійшли Висновки експерта №10370 від 28.07.2021 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та Висновки експерта №10371 від 29.06.2021 за результатами проведення судово-почеркознавчої технічної експертизи документів, які долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 16.08.2021 провадження у справі поновлено, підготовче засідання суду призначено на 30.08.2021. В підготовчому засіданні 30.08.2021 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13.09.2021.

Ухвала-повідомлення про призначення підготовчого засідання на 13.09.2021 вручена відповідачу 07.09.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.09.2021.

Правом участі у підготовчому засіданні 13.09.2021 сторони не скористались, за результатами його проведення судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи по суті на 27.09.2021 на 11:00год.

Після закриття підготовчого провадження від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копії товарно-транспортної накладної №з45 від 09.12.2020, копії видаткової накладної №2 від 09.12.2020; та клопотання про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Клопотання долучені судом до матеріалів справи.

В судове засідання 27.09.2021 відповідач не з`явився, у зв`язку із відсутністю відомостей щодо належного повідомлення відповідача про час дату та місце розгляду справи, розгляд справи по суті відкладено на 20.10.2021.

В судове засідання 20.10.2021 з`явились уповноважені представники сторін.

В судовому засіданні 20.12.2021 відповідач підтримав клопотання про виклик свідків для допиту, просив суд його задовольнити. Позивач проти заявленого відповідачем клопотання заперечував.

Відповідно до положень ст.88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Стаття 89 Господарського процесуального кодексу України визначає, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Враховуючи, що до заявленого відповідачем клопотання письмових заяв свідків не додано, такі заяви під час підготовчого провадження не надходили і відповідно в матеріалах справи відсутні, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача та третіх осіб, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

14.09.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 1 купівлі - продажу. Відповідно до п.1.1. цього договору відповідач, як продавець, зобов`язувався надати у власність позивача, як покупця, товар, а покупець зобов`язувався прийняти цей товар та своєчасно оплатити його в порядку і на умовах, передбачених даним договором.

Згідно із пунктом 1.2. договору товаром, що продається є бузина дика заморожена у кількості 24 000 кілограм за ціною 30,50 грн за кілограм, на загальну суму 732 000,00 грн.

Пунктом 3.2. договору сторони погодили наступний порядок оплати вартості товару -передоплата 100 % вартості товару. Підставою для оплати є наданий продавцем рахунок на оплату.

Відповідно до пункту 3.3. договору, розрахунки між сторонами здійснюються в українській національній валюті гривнях, шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок продавця.

Відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату №1 від 09.09.2020 на суму 701 500,00 грн.

Пунктом 4.1. договору встановлено обов`язок продавця передати товар однією партією протягом 1 робочого дня з моменту отримання оплати згідно п.3.2. договору.

Оплату товару здійснено платіжними дорученнями: № 708 від 10.09.2020 на суму 25 000,00 грн; № 326 від 16.09.2020 - 90 000,00 грн; № 714 від 25.09.2020 на суму 650 000,00 грн. Всього перераховано відповідачу грошових коштів на суму 765 000,00 грн.

Враховуючи, що 26 та 27 вересня 2020 припали на вихідні дні кінцевою датою поставки товару є 28.09.2020.

Передача товару у відповідності із пунктом 4.2. договору повинна бути здійснена на умовах FCA м. Ніжин, вул. Борзнянський шлях, 57а, відповідно до правил INCOTERMS-2010.

Відповідно до п. 4.5. договору продавець зобов`язаний завантажити поданий для перевезення товару транспортний засіб протягом 2 годин.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав. Товар відповідачем 28.09.2020 позивачу не було відвантажено.

Пунктом 5.4. договору купівлі-продажу №1 від 14.09.2020 3а порушення строків завантаження товару на транспортний засіб, Продавець зобов`язаний компенсувати Покупцеві оплату простою з розрахунку 300 грн. за кожну годину затримки.

З метою отримання товару, за попереднім погодженням із відповідачем, МПП «Бекас» та ФОП Іваник В.О. укладено договір на перевезення вантажів у національному сполученні №01/10/20 від 05.10.2020 на підставі якого було оформлено заявку № 1 від 05.10.2020 на доставлення товару зі складу відповідача - позивачу.

Протягом 06-07 жовтня 2020 року продавець не виконав свого зобов`язання із передачі товару, поданий за адресою складу відповідача транспортний засіб не був завантажений. Замовлення на перевезення було скасоване і відповідно перевізником було виставлено позивачу до оплати 1 418,20 грн штрафу за 1 добу простою автомобіля.

09.10.2020 відповідачем передано перевізнику товар у кількості 13 680 кг на загальну суму 417 240,00 грн. Факт передачі підтверджується товарно-транспортною накладною № 1 від 09.10.2020.

26.10.2020 позивачем на адресу відповідача направлено лист № 26/10/20-1 з вимогою погодити дату поставки недопоставленої частини товару у кількості 10 320 кг та вирішити питання повернення переплаченої суми коштів. Відповіді ФОП Камнєва Олександра Анатолійовича на вказаний лист матеріали справи не містять.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такі висновки Верховного Суду містяться у постановах від 29.10.2020 у справі 905/1630/19, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Cтандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

До позовної заяви та до відзиву на позов суду сторонами було подано дві різні копії примірників договорів: договір купівлі-продажу №1 від 14.09.2020 (т.1. а.с. 13-15 поданий позивачем) та договір купівлі-продажу №01-09/20 від 09.09.2020 (т.1. а.с. 161 поданий суду відповідачем).

Факт наявності договірних правовідносин сторонами не заперечувався, як не заперечувався факт здійснення попередньої оплати на вказану позивачем суму.

За результатами здійснених експертних досліджень, призначених господарським судом висновком встановлено, що відтиск печатки МПП «Бекас» в розділі «Адреси та банківські реквізити сторін» Договору №01-09/20 купівлі-продажу від 09.09.2020 виконаний за допомогою друкуючого пристрою зі струминним способом друку у кольоровому режимі (висновок експерта № 10371 від 29.06.2021 т.2. а.с. 87-90), а підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі №01-09/20 купівлі-продажу від 09.09.2020 в графі «Покупець» рядку «/ОСОБА_1/» виконаний не ОСОБА_1 (директором МПП «Бекас»), а іншою особою (висновок експерта № 10370 від 28.07.2021 т.2. а.с. 94-96).

Таким чином, судом встановлено, що наданий відповідачем та договір купівлі-продажу №01-09/20 від 09.09.2020 є підробленим.

З огляду на ненадання відповідачем інших належних та допустимих доказів виникнення між сторонами інших договірних правовідносин суд доходить до висновку, що відносини між сторонами виникли (мали місце) на підставі наданого позивачем договору купівлі-продажу №1 від 14.09.2020.

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Всупереч наведеним нормам відповідачем доказів підтверджуючих поставку товару у повному обсязі, в обумовлений строк, повернення суми попередньої оплати, надлишково сплачених коштів, погодження і встановлення іншого строку поставки товару тощо, суду не надано.

Посилання відповідача на товарно-транспортну накладну №Р45 від 09.12.2020 та видаткову накладну №2 від 09.12.2020 відхиляються судом з огляду на таке.

Так, нормативно-правовим актом, який визначає права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників, є Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997.

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (далі по тексту також - Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Розділом 11 Правил врегульовані правила оформлення документів на перевезення. Пунктом 11.1 цього розділу визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом.

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної).

У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.

Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов`язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил (п.п.11.3-11.8 Правил).

Таким чином, встановлення товарно-транспортних накладних як належних доказів надання послуг перевезення залежить від відповідності їх змісту до визначених сторонами умов та Правил перевезення.

Однак, всупереч наведених вище вимог до оформлення товарно-транспортних накладних, вказані вище документи в графі «Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» не містять підпису відповідальної особи.

Зазначене виключає можливість встановлення факту доставки зазначеного товаро-транспортній накладній № Р45 від 09.12.2020 товару вантажоодержувачу - позивачу.

Разом із тим, видаткова накладна № 2 від 09.12.2020 не містять підпису посадової особи отримувача та печатки МПП «Бекас», а відтак, в силу положень ч.2. ст.9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», такий документ не підтверджує факт здійснення цієї господарської операції поставки товару і його передачі позивачеві.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 314 760,00 грн отриманих грошових коштів за непереданий товар (10320*30,50); 33 000,00 грн - надмірно сплачених коштів та 1418,20 грн - компенсації за простій вантажного транспорту, направленого позивачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню в межах заявлених позивачем вимог.

Також позивач просить стягнути на його користь з відповідача 3147,60 грн - інфляційних втрат, нарахованих за жовтень-листопад 2020 року; 1898,40 грн - 3% річних за період з 28.09.2020 -25.11.2020; 62 893,44 грн - штрафу у розмірі 0,3% від вартості непереданого товару за кожен день затримки нарахованих за період з 01.10.2020 - 25.11.2020 та 314 760,00 грн штрафу згідно з п.5.3. договору у розмірі вартості непереданого товару.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктами 5.2., 5.3 договору сторони погодили - за порушення строків передачі товару Продавець зобов`язаний сплатити на користь Покупця штраф у розмірі 0,3 відсотків від вартості переданого товару за кожен день затримки. У випадку відмови Продавця від передачі товару (чи неспроможності його передати), або порушення строку передачі товару більш, ніж на 3 дні, він зобов`язаний сплати на користь Покупця штраф у розмірі вартості непереданого товару.

Матеріалами справи підтверджується прострочення виконання обов`язку з поставки товару відповідачем, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 62 893,44 грн - штрафу у розмірі 0,3% від вартості непереданого товару за кожен день затримки за період з 01.10.2020 - 25.11.2020 та 314 760,00 грн штрафу згідно з п.5.3. договору у розмірі вартості непереданого товару підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3147,60 грн інфляційних втрат, нарахованих за жовтень-листопад 2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню в межах заявлених вимог. Натомість, вимога про стягнення з відповідача 1898,40 грн - 3% річних за період з 28.09.2020 - 25.11.2020 підлягає задоволенню частково в сумі 1838,40 грн, з огляду на те, що при визначенні періоду нарахування позивачем до нього було помилково включено день виконання зобов`язання з поставки товару, тоді як боржник є таким, що прострочив з 29.09.2020.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Решта доводів сторін, в тому числі викладених у відзиві на позов, відповіді на відзив тощо ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України 10 977,26 грн судового збору та 15 788,12 грн вартості здійснених експертних досліджень підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем.

Разом з тим, у поданій до суду позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні 20.10.2021 позивачем, до судових дебатів зроблено заяву про надання підтверджуючих документів щодо надання правової допомоги протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Таким чином суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Камнєва Олександра Анатолійовича , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Малого приватного підприємства «Бекас» (вул. Ранкова, буд. 1А, м. Луцьк, 43022, ) 314 760,00 грн за непереданий товар, 33 000,00 грн - надмірно сплачених коштів, 3147,60 грн - інфляційних втрат, 1838,40 грн - 3% річних; 62 893,44 грн - штрафу у розмірі 0,3 % від вартості непереданого товару за кожен день затримки передачі товару, 314 760,00 грн штрафу у розмірі вартості непереданого товару, 1 418,20 грн - компенсації за простій вантажного автомобіля, 10 977,26 грн судового збору та 15 788,12 грн вартості експертизи.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

4. Судове засідання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу призначити на «25» жовтня 2021 о 09:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернігівської області за адресою: проспект Миру 20, м. Чернігів, зал судових засідань № 301.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.11.2021

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/