ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2021 р. Cправа № 902/808/21

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агротрейдхім" (вул. Васильківська, буд. 34, м. Київ, 03022)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомбінат Бершадський" (вул. Соборна, буд. № 200, с. Війтівка, Бершадський р-н., Вінницька обл., 24412)

про стягнення 53 994,42 грн.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

Представники сторін не з`явились

В С Т А Н О В И В :

06.08.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агротрейдхім" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомбінат Бершадський" про стягнення 53 994,42 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/808/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 09.08.2021 р. відкрито провадження у справі № 902/808/21. Визначено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 07.09.2021 р.

На визначену дату судом 07.09.2021 р. в судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання у справі повідомлялися ухвалою суду від 09.08.2021 р.

Ухвалою суду від 07.09.2021р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.09.2021 р .

На визначену дату судом 30.09.2021 р. представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання у справі повідомлялися ухвалою суду від 07.09.2021 р.

Ухвалою суду від 30.09.2021 р. розгляд справи відкладено до 20.10.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 30.09.2021 р.

Відповідач правом участі у розгляді справи не скористався. Про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином ухвалою суду від 30.09.2021 р.

Водночас відповідачу ухвала суду від 30.09.2021 р. вручена останньому 04.10.2021 р., що підтверджується витягом з сервісу відстежень підприємства "Укрпошта".

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представників відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Водночас слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В якості заявлених позовних вимог позивачем зазначено наступне: між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агротрейдхім» (Продавець) та Приватним Акціонерним Товариством «Птахокомбінат Бершадський» (Покупець) було укладено Договір поставки № 06/0717 від 06 липня 2017 року (далі- Договір).

Згідно п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець приймати та оплачувати вакцини, ветеринарні препарати та субстанції, кормові добавки (в подальшому «Товар») на умовах викладених в цьому Договорі.

Позивачем стверджується, що згідно замовлення відповідача №962 від 20.07.2020 р. було сформовано та передано ТОВ «Птахокомбінат Бершадський» товар на загальну суму 43 002,00 грн, про що свідчить Видаткова накладна № 946 від 21.07.2020 р., підписана з сторони Відповідача представником за довіреністю АБ №3103 Грабовим Сергієм Володимировичем. Натомість відповідачем не сплачено кошти за поставлений товар.

Із наявних матеріалів справи судом встановлено: між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агротрейдхім» (Продавець) та Приватним Акціонерним Товариством «Птахокомбінат Бершадський» (Покупець) було укладено Договір поставки № 06/0717 від 06 липня 2017 року (далі- Договір).

Згідно п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець приймати та оплачувати вакцини, ветеринарні препарати та субстанції, кормові добавки (в подальшому «Товар») на умовах викладених в цьому Договорі.

Між сторонами було погоджено, що ціна на товару, з врахуванням ПДВ, вказується в рахунку-фактурі та в видаткових накладних на Товар. Ціна формується в національній валюті України. Загальна сума Договору визначається на підставі цін погоджених Сторонами у відповідних видаткових накладних, що є невід`ємними частинами договору (п.п. 4.1.,4.2. - договору).

Найменування Товару, одиниці виміру кількості Товару та його кількість, ціна (з урахуванням відповідного варіанту оподаткування податком на додану вартість) кожної партії Товару визначаються згідно видаткових накладних ( що прирівнюються Сторонами до Специфікацій), які є його невід`ємною частиною.

Загальна ціна Договору становить загальну вартість Товару, зазначеного у видаткових накладних які є належними документами, що погоджують асортимент, кількість та ціну товару п.п.1.1., 1.2. договору).

У відповідності до п.2.1. договору Товар передається Покупцю партіями на підставі накладної, яка оформлюється згідно з замовленням. Замовлення на Товар передається Покупцем та приймається Продавцем через представника Продавця по телефону.

Згідно п.2.2., 2.3. договору - розбіжності в накладній зі змістом замовлення допускаються в межах суми замовлення та за письмовою згодою Покупця. Після підписання представниками обох Сторін видаткової накладної про приймання-передачу Товару замовлення втрачає чинність, а видаткова накладна стає невід`ємною частиною цього Договору.

Умовами договору між сторонами погоджено, що ціна товару, з врахуванням ПДВ, вказується в рахунку-фактурі та в видаткових накладних на Товар. Ціна формується в національній валюті України. Загальна сума Договору визначається на підставі цін. погоджених Сторонами у відповідних видаткових накладних, що є невід`ємними частинами договору ( п.п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору розрахунок за товар здійснюється у безготівковому порядку в національній валюті України на умовах відстрочки платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару на склад Покупця.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до "31" грудня 2018 року в частині передачі Товару Покупцю, а в частині здійснення розрахунків - до моменту повного виконання Покупцем своїх зобов`язань. Якщо між Сторонами не буде укладений новий договір або за двадцять календарних днів до закінчення строку дії даного Договору будь-яка із Сторін письмово не попередить іншу Сторону про припинення дії даного Договору, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах (п.10.1. договору).

Як слідує з матеріалів справи Позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору поставив Відповідачу Товар, передбачений договором на загальну суму 43 002,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 946 від 21.07.2020 р., яка обопільно підписана між сторонами та скріплена печатками сторін. Водночас видаткова накладна зі сторони Відповідача підписана представником за довіреністю АБ №3103 Грабовим Сергієм Володимировичем.

Натомість як слідує з матеріалів справи Відповідач розрахунки за поставлений товар не здійснив, внаслідок чого Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію з вимогою сплатити заборгованість, яка Відповідачем отримана та залишена без відповіді та без задоволення.

Крім того, з метою звірки заборгованості Позивачем на адресу Відповідача було направлено акт звірки, який отримано Відповідачем 12.07.2021 р., та який не підписано останнім.

З врахуванням встановленого заборгованість Відповідача станом на день розгляду справи в суді становить 43 002,00 грн.

Враховуючи встановлені обставини справи суд враховує наступне.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено можливість вчиняти правочини усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до статті 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Згідно із статтею 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

З викладеного слідує, що предметом дослідження у даній справі є встановлення обставин щодо виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару згідно Договору поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Вирішуючи питання щодо наявності факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких останній звернувся, суд враховує наступне.

Як зазначалось раніше: сторони в пункті п. 5.1. Договору обумовили, що розрахунок за товар здійснюється у безготівковому порядку в національній валюті України на умовах відстрочки платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару на склад Покупця.

Як зазначалось вище судом, Товар було поставлено Відповідачу згідно видаткової накладної № 946 від 21.07.2020 р., таким чином, відповідач був зобов`язаний оплати вартість отриманого Товару тобто до 21.08.2020 р. включно.

Поряд з тим, матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем розрахунків у повному обсязі за отриманий товар у зв`язку із чим суд вважає позовну вимогу про стягнення 43 002,00 грн заборгованості правомірною та обґрунтованою.

Щодо позовних вимог про стягнення: 1 219,37 грн 3 % річних, 4 447,88 грн інфляційних втрат та 5 325,17 грн пені слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Так, у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 7.3. Договору при порушені строку оплати Товару, встановленого в п. 5.1. даного Договору, Покупець сплачує на користь Продавця штраф в розмірі 0,5 % від вартості неоплаченого Товару, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, за кожній день прострочення платежу.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення покупцем оплати вартості отриманого товару суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Здійснивши перевірку правильності розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат в межах періодів, визначених позивачем, та із врахуванням змісту ч.5 ст.254 ЦК України, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що розмір інфляційних втрат, 3% річних та пені обраховано вірно.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Щодо заявлених позивачем вимог в прохальній частині позову про стягнення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Натомість, Позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи (рахунків, платіжних документів про їх оплату, тощо).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" (вул.Соборна, буд.200, с.Війтівка, Бершадський район, Вінницька обл., 24412, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агротрейдхім" (вул. Васильківська, буд. 34, м. Київ, 03022, ) 43 002,00 грн основного бору; інфляційних втрат в розмірі 4 447,88 грн; 3% річних в розмірі 1 219,37 грн; пені в розмірі 5 325,17 грн; 2 270,00 грн відшкодування судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну адресу позивача:gayduk.o@ gmail.com.

Повне рішення складено 28 жовтня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Васильківська, буд. 34, м. Київ, 03022)

3 - відповідачу (вул. Соборна, буд. № 200, с. Війтівка, Бершадський р-н., Вінницька обл., 24412)