ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. м. Київ Справа№ 925/499/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі судового засідання Пнюшкову В.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 26.10.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 (повний текст складено 26.07.2021)

у справі №925/499/21 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМПТРАНСАВТО»

до Головного управління ДПС у Черкаській області

про стягнення 357 528,52 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмежено відповідальністю «Вамптрансавто» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Державної податкової служби України відокремленого підрозділу ДПС у Черкаській області (далі по тексту - відповідач) про стягнення 357 528,52 грн збитків, завданих неправомірними діями контролюючого органу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на виконання умов Договору №165 від 11.11.2015, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії», ним були виписані податкові накладні №25 від 24.11.2017, №26 від 24.11.2017 та №32 від 31.11.2017, проте ДФС України прийнято протиправні рішення про відмову у реєстрації вказаних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, які було скасовані Черкаським окружним адміністративним судом та зобов`язано Державну фіскальну службу України здійснити державну реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, що встановлено під час розгляду адміністративних справ №580/1973/19, №823/2148/18 та №823/1651/18.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державної податкової служби України Відокремленого підрозділу ДПС у Черкаській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамптрансавто» 357 528,52 грн збитків, 5 362,94 грн сплаченого судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, судом першої інстанції встановлена наявність елементів складу цивільного правопорушення для стягнення збитків, а саме: неправомірність дій - рішення суддів по неправомірним діям податкових органів по зупинці в реєстрації податкових накладних №25, №26 та № 32, та зобов`язання зареєструвати ці накладні, в подальшому в затягування часу реєстрації цих накладних, що призвело до повторного звернення до суду про встановлення судового контролю і лише після цього відбулися дії по реєстрації зупинених податкових накладних; наявність шкоди, стягнення штрафних санкцій за судовим рішенням з ТОВ «Вамптрансавто» через невиконання умов договору по своєчасній реєстрації податкових накладних, на позивача було покладено додаткові витрати у вигляді стягнення штрафних санкцій та пені, які можна було уникнути, якби відповідач не здійснив всі вищеописані порушення; причинного зв`язку між неправомірними діями та завданою шкодою стягнення штрафних санкцій можна було б уникнути, якби контрагентом своєчасно були зареєстровані податкові накладні, всі ці обставини підтверджуються рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду та Господарського суду Черкаської області, таким чином наявні всі складові для притягнення органу державної влади до відповідальності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Черкаській області (далі по тексту - апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21 та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що податкові накладні №26 від 24.11.2017, №26 від 24.11.2017 та №32 від 30.11.2017 були зареєстровані датою їх надходження 05.12.2017, отже податковим органом було виконано функцію щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у повному обсязі. При цьому в адміністративних справах №823/2147/18, №823/2148/18, №580/1973/19, №823/1651/18 відповідачем у справі була Державна фіскальна служба України, правонаступником якої є Державна податкова служба України.

Як вказує апелянт, відокремлений підрозділ - Головне управління ДПС у Черкаській області, як структурний підрозділ Державної податкової служби України не має права юридичної особи, а тому не може бути учасником господарського процесу, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 05.04.2021 про юридичну особу - Державну податкову службу України та її відокремлених підрозділів. При цьому за приписами Податкового кодексу України шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи, отже відшкодування має відбуватись з коштів державного бюджету, передбачених для фінансування органу - Державної податкової служби України.

Крім того, як зазначає апелянт, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 19.06.2018 у справі №910/23967/16), у випадку відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою особою або службовою особою, відшкодування відбувається державою, через її відповідні органи, орган, дії якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

Також, за твердженнями апелянта, вказаний спір є адміністративним, через його суб`єктивний склад та носить публічно-правовий характер, та здійснення суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Владимиренко С.В., суддів Ходаківської І.П., Демидової А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2020 у справі №925/499/21 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Черкаській області про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, заяви, клопотання до 18.10.2021.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.10.2021 об 11 год. 30 хв.

Позивач своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що не є перешкодою для апеляційного перегляду судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК) учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.10.2021 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача у судовому засіданні 26.10.2021 заперечили проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд апеляційної інстанції залишити рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21 без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вамптрансавто» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії» (Покупець) було укладено Договір № 165 (далі по тексту - Договір), за умовами якого Продавець зобов`язується у визначений строк передати у власність Покупцеві Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього певну грошову суму на умовах цього Договору. (а.с. 10-11).

Згідно п. 7.6 Договору Продавець зобов`язується надати Покупцеві оригінали наступних документів: рахунки-фактури на Товар, товарні (видаткові) накладні, інші документи зазначені в цьому Договорі та зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку передбаченому законодавством України та на умовах передбачених цим Договором.

Пунктом 7.6.1 Договору Сторони зобов`язуються забезпечити електронний документообіг в частині адміністрування податку на додану вартість відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 16.04.2014 № 569, складання в електронному вигляді і реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів з моменту виникнення зобов`язань з ПДВ. У разі, якщо Продавець не надав Покупцеві податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та не зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або не надіслав її покупцю в електронному вигляді у вказаний термін, або оформив податкову накладну з порушенням Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом МФУ, що призвело до неможливості своєчасного нарахування Покупцем податкового кредиту, Покупець сплачує покупцеві штраф та пеню у розмірах, встановлених цим Договором.

Відповідно до п. п. 5.1.5 п. 5.1 Договору Продавець зобов`язаний скласти в електронному вигляді та здійснити реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів з моменту виникнення зобов`язання з ПДВ (дати складання податкової накладної/розрахунку коригування).

Пунктом 9.5 Договору встановлено, що за порушення будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 5.1, п. 7.6 та п. 7.7 цього Договору, Продавець сплачує на вимогу Покупця штраф у розмірі 20% від загальної вартості продукції, яка передбачена відповідною Додатковою угодою на поставку продукції до цього Договору.

Згідно п. 9.6 Договору за порушення строку (терміну) надання документів, які підлягають переданню Продавцем Покупцю, в тому числі складання та реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у відповідності до умов цього Договору, Продавець сплачує на вимогу Покупця пеню у розмірі 0,1% суми ПДВ по кожній податковій накладній, яка складена на виконання відповідної Додаткової угоди на поставку продукції до цього Договору, за кожний день прострочення виконання зобов`язань.

На виконання вимог вказаного вище Договору позивачем були виписані наступні податкові накладні, а саме, від 24.11.2017 № 25 та № 26; від 31.11.2017 № 32, реєстрація яких була зупинена, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовними вимогами про зобов`язання здійснити реєстрацію наступних податкових накладних:

По ПН № 25 від 24.11.2017 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 адміністративний позов ТОВ «Вамптрансавто» задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ДФС України щодо нездійснення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 24.11.17 № 25. Зобов`язано Державну фіскальну службу України здійснити державну реєстрацію податкової накладної № 25 від 24.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2019 апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамптрансавто» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою ВПВР ДДВС МЮУ м. Київ від 10.01.2020 відкрито виконавче провадження за № 60953350 по справі № 580/1973/19 за позовом ТОВ «Вамптрансавто» до ДФС України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, а саме, зобов`язати Державну фіскальну службу України здійснити державну реєстрацію податкової накладної № 25 від 24.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані дії не дали позитивного результату в результаті чого позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішенням в задоволені якої відмовлено, оскільки звернення є передчасним, однак такі дії спонукали відповідача пришвидшити реєстрацію податкової накладної № 25. Реєстрація ПН відбулася 31.01.2020. (а.с. 45).

По ПН № 26 від 24.11.2017 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 адміністративний позов ТОВ «Вамптрансавто» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України № 540488/34556060 від 05.01.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної № 26 від 24.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну фіскальну службу України здійснити державну реєстрацію податкової накладної № 26 від 24.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.19 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ДФС України у справі за позовом ТОВ «Вамптрансавто» до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення.

28.08.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. відкрито виконавче провадження по справі №823/2148/18, виконавче провадження ВП №59890403 та зобов`язано боржника ДФС України, виконати рішення суду.

17.10.19 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В. А. винесено постанову про накладення штрафу на боржника ДФС України за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду.

Вказані дії не дали позитивного результату в результаті чого позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішенням, яку задоволено частково, зобов`язано відповідача зареєструвати податкову накладну № 26 від 24.11.2017. Реєстрація ПН відбулася 18.11.2019. (а.с. 46).

По ПН № 32 від 30.11.2017 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 адміністративний позов ТОВ «Вамптрансавто» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України № 540489/34556060 від 05.01.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної № 32 від 30.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну фіскальну службу України здійснити державну реєстрацію податкової накладної № 32 від 30.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 апеляційну скаргу відповідача ДФС України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 у справі за позовом ТОВ «Вамптрансавто» до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення повернуто апелянту.

20.06.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко В. В. відкрито виконавче провадження по справі № 823/1651/18, виконавче провадження ВП № 59343979 та зобов`язано боржника ДФС України, виконати рішення суду.

12.07.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко В. В. винесено постанову про накладення штрафу на боржника ДФС України за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду.

Вказані дії не дали позитивного результату в результаті чого позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішенням, в результаті чого відбулася реєстрація ПН 20.01.2020. (а.с. 44).

В подальшому, у зв`язку із невиконанням позивачем взятих на себе зобов`язань за Договором, Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії» звернулося до суду із позовом стягнення штрафних санкцій за порушення договірних умов.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.01.2021 у справі №925/1652/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамптрансавто» задоволено повністю, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамптрансавто» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії» 357 528,52 грн, із них, 219 645,88 грн штрафних санкцій та 137 882,64 грн пені.

Позивач на виконання вказаного рішення сплатив 357 528,52 грн згідно платіжного доручення № 2371259 від 29.03.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, які були встановлені у рішеннях Черкаського окружного адміністративного суду у справах №823/2148/18, №580/1973/19, №823/1651/18 та Господарського суду Черкаської області у справі №925/1652/20, які мають преюдиціальне значення для даного спору, не підлягають повторному доказуванню.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування або посадовою особою відповідного органу визначені у статтях 1173, 1174 ЦК, за змістом яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи посадовою особою відповідного органу при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статті 1173, 1174 ЦК є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №908/2202/18, від 02.03.2020 у справі №910/434/19, від 09.04.2020 у справі № 908/690/19, від 02.03.2021 у справі №911/2371/19.

Порушення договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії» з боку позивача було наслідком поведінки Державної фіскальної служби України, яка протиправно заблокувала реєстрацію податкових накладних позивача, а тому збитки позивача, які полягали у сплаті ним штрафних санкцій на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії» на виконання судового рішення у справі №925/1652/20, стали наслідком протиправної поведінки Державної фіскальної служби України.

За приписами Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК) шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди (п. 114.2 ст. 114).

Особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб. Пунктом 128.1 ст. 128 ПК визначено, що правопорушеннями вважаються протиправні рішення, дії або бездіяльність контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, вчинення яких є підставою для відшкодування шкоди особі, чиї права порушені, відповідно до закону.

Тобто, усі протиправні рішення, дії або бездіяльність контролюючих осіб та їх посадових (службових) осіб, вчинення яких є підставою для відшкодування шкоди відповідно до закону, вважаються податковими правопорушеннями податківців.

П. 21.3 ст. 21 ПК передбачає, що шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи.

Законом України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» статтю 114 Податкового кодексу викладено в наступній редакції: « 114.3. Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, може включати: 114.3.1. вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна платника податків, визначена відповідно до вимог законодавства; 114.3.2. додаткові витрати, понесені платником податку внаслідок протиправних рішень, дій чи бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (штрафні санкції, сплачені контрагентам платника податку, вартість додаткових робіт, послуг, додатково витрачених матеріалів тощо); 114.3.3. документально підтверджені витрати, пов`язані з адміністративним та/або судовим оскарженням (крім сум, що підлягають відшкодуванню в порядку розподілу судових витрат згідно із процесуальним законодавством) незаконних (протиправних) рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (юридичний супровід, не пов`язаний із захистом, наданим адвокатом, відрядження працівників або представників платника податку, залучення експертів, отримання необхідних доказів, виготовлення копій документів тощо). Сума такого відшкодування не повинна перевищувати 50 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому приймається відповідне судове рішення або рішення іншого органу, у передбачених законом випадках. 114.4. Шкода, заподіяна платнику податків внаслідок податкового правопорушення контролюючого органу, відшкодовується за рішенням суду».

Пунктом 114.2 ст. 114 ПК визначено, що шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем понесені збитки у вигляді сплати на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 26.01.2021 у справі №925/1652/20 штрафних санкцій у розмірі 357 528,52 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський завод автохімії», внаслідок неправомірних дій Державної фіскальної служби України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» було затверджено Положення про Державну податкову службу України.

Розпорядженням Кабінет Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби» погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

Державна податкова служба України 28.08.2019 видала наказ №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України».

Таким чином, Державна податкова служби України є правонаступником Державної фіскальної служби України.

Отже, позов мав бути пред`явлений до Державної податкової служби України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Про деякі питання територiальних органiв Державної податкової служби» вирішено лiквiдувати як юридичнi особи публiчного права територiальнi органи Державної податкової служби за перелiком згiдно з додатком, в якому також значиться Головне управлiння ДПС у Черкаськiй областi.

Згідно абз. 2, 4 ч. 2 вказаної постанови права та обов`язки територiальних органiв Державної податкової служби, що лiквiдуються вiдповiдно до пункту 1 цiєї постанови, переходять Державнiй податковiй службi та її територiальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територiальнi органи; строк заявлення кредиторами своїх вимог становить два мiсяцi.

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Черкаській області.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», враховуючи виконання вимог, визначених абзацом третім пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 (893-2020-п) «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - постанова № 893), наказую: 1. Розпочати з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

Водночас позивач визнав відповідачем Головне управління ДПС у Черкаській області, яке є відокремленим підрозділом Державної податкової служби України та не є юридичною особою згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 05.04.2021 про юридичну особу - Державна податкова служба України та її відокремлених підрозділів.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 95 ЦК філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 4 ГПК право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

При цьому суд позбавлений права самостійно визначати відповідача у справі, оскільки таким правом наділений позивач згідно ст. 14 ГПК.

За приписами ч. 2 ст. 48 ГПК якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, заміна первісного відповідача на належного відповідача відбувається за клопотанням позивача у визначений процесуальним законодавством строк.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем позов пред`явлено не до тієї особи, у позові слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 76, 77 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 277 ГПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 275 ГПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС у Черкаській області та скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21 та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно приписів ст. 129 ГПК судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/499/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМПТРАНСАВТО» (18003, м. Черкаси, вул. В.Чорновола, 118, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 34556060) на користь Головного управління ДПС у Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 44131663) 8 044,41 грн (вісім тисяч сорок чотири гривні) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

5. Матеріали справи № 925/499/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст поставно складено та підписано 02.11.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська