номер провадження справи 35/84/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 Справа № 908/1428/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код філії 41149437) Виробничий структурний підрозділ "Запорізьке територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 41149437, адреса для листування 03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, б. 61)

до відповідача Фізичної особи - підприємця Закорецького Олександра Васильовича ( АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , приміщення "Браво", РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: Семенова О.П., довіреність №1759 від 15.07.2021;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Акціонерне товариство "Українська залізниця" (ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код філії 41149437) Виробничий структурний підрозділ "Запорізьке територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Закорецького Олександра Васильовича, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором оренди у розмірі 251 764,48 грн, неустойку у розмірі 378 347,43 грн, суму боргу за договором відшкодування у розмірі 16 677,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 15 166,31 грн, 3% річних у розмірі 6 267,74 грн.

18.05.2021 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1428/21, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 24.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1428/21 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.06.2021.

Ухвалою суду від 22.06.2021, на підставі ст. 216 ГПК України, відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 14.07.2020.

Ухвалою суду від 14.07.2021 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загально позовного провадження та призначив підготовче засідання на 11.08.2021.

Ухвалою суду від 11.08.2021 відкладено підготовче засідання на 14.09.2021.

Ухвалою суду від 14.09.2021 строк підготовчого провадження у справі продовжено на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 29.09.2021.

Ухвалою суду від 29.09.2021 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті на 20.10.2021.

В судому засіданні 20.10.2021 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно - апаратного комплексу "Акорд".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна від 06.02.2015 щодо внесення орендних платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 101.07.2019 по 28.01.2021. Також позивач зазначив, що рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 у справі №908/1689/19 в частині виселення відповідача з орендованого майна було виконано 28.01.2021. На підставі ст. 785 ЦК України позивачем нараховано неустойку у розмірі подвійної орендної плати у розмірі 378347,43 грн. Крім того, відповідачем не виконуються умови договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна щодо оплати наданих послуг у розмірі 16677,12 грн. На підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційні збитки у розмірі 15 166,31 грн та 3% річних у розмірі 6 267,74 грн.

В судовому засіданні 20.10.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях, що надійшли до суду 29.09.2021. В обґрунтування заперечень відповідач посилається, зокрема, на факти, які встановлені в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у справі №908/1689/19. Просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у справі №908/1689/19 встановлено наступне.

«…06 лютого 2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та фізичною особою - підприємцем Закорецьким Олександром Васильовичем - надалі "Відповідач" був укладений договір оренди нерухомого майна №3361/д (договір оренди), відповідно до п. 1.1 договору предметом договору є передача в оренду у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення №1-1, №1-2, №1, №11, №111, №ГУ, №У, №УІ, загальною площею 190,70 кв.м., розміщене за адресою: Запорізька область, м. Пологи, провулок Станційний, 4, першого поверху будівлі (літера А), з метою розміщення торговельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів. Передання Відповідачу приміщень в оренду підтверджується Актом приймання-передавання - Додаток 1 до Договору оренди який є невід`ємною його частиною.

Відповідно до Зведеного переліку майна Державного підприємства "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18 серпня 2015 року, майно за адресою: Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, провулок Станційний, 4 було внесено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця" (п. 83 Витягу з Зведеного переліку майна, що додається).

Таким чином, орендоване Відповідачем відповідно до умов Договору оренди нерухоме майно було включено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 08 лютого 2016 року по справі 908/5813/15 відповідачем був укладений з Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", Структурний підрозділ "Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (69068, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 80 - а, ) договір ПР/БМЕУ-3-16-001/НКМ-В від 08 лютого 2016 року про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди нерухомого майна №3361/д від 06 лютого 2015 року.

18 лютого 2016 року був підписаний Додатковий договір до Договору, згідно якого, у зв`язку з утворенням публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23 лютого 2012 року №4442-VI, постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25 червня 2014 року №200 та користуючись ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в п. 1 встановлено, що Орендодавцем майна є ПАТ "Українська залізниця".

Згідно п. 3. Додаткового договору до Договору від 18 лютого 2016 року, орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

24 жовтня 2016 року сторонами був укладений Додатковий договір до Договору оренди, згідно якого: "Орендна плата, визначена за домовленістю сторін, з 01.10.2016 року становить 8 450 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп.".

Відповідно до Додаткового договору до Договору від 28 листопада 2016 року, направленого Відповідачу листом БМЕУ№3925 від 24 листопада 2016 року, внесені зміни до редакції п. 10.1. розділу 10. Строк чинності, умови зміни та припинення договору: "Цей Договір діє з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року".

…Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 розділу ІІІ книги п`ятої ЦК України та статей 283- 291 ГК України.

Згідно з частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами першою та шостою статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини першої статті 286 ГК України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Додатковим договором до Договору від 28 листопада 2016 року, внесені зміни до редакції п. 10.1. розділу 10. Строк чинності, умови зміни та припинення договору: "Цей Договір діє з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року".

Приписами частини четвертої статті 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 8.2. та п. 10.4. договору, листом №НКМ-07/369 від 13 квітня 2017 року орендодавець пропонував відповідачу погодити питання про збільшення орендної плати на 25% (відсотків) і укласти додатковий договір до договору (додатки до листа №НКМ-07/369 від 13 квітня 2017 року), в разі наміру отримати продовження терміну дії Договору.

У листі також зазначалось попередження, за відсутності будь-яких пропозицій від орендаря до 28 квітня 2017 року (лист на ім`я ПАТ "Укрзалізниця" шляхом передачі через Балансоутримувача), відповідачу необхідно повернути майно Балансоутримувачу протягом трьох робочих днів, шляхом підписання акту приймання-передачі, з одночасним погашенням заборгованості по орендній платі та відшкодування витрат Балансоутримувача. Також попереджалось, що згідно з умовами договору, якщо орендар не виконує обов`язок щодо повернення майна після припинення договору, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення, штрафу та пені від суми заборгованості.

У визначений листом №НКМ-07/369 від 13 квітня 2017 року термін (до 28 квітня 2017 року) відповідач не надав своїх пропозицій та згоди стосовно підписання додаткового договору до договору оренди 3361/д від 06 лютого 2015 року, що свідчить про припинення договору оренди з 01.04.2017 року.

Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 висловлена правова позиція, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення Договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення Договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Яким би способом в Договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення Договору, проте ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 ЦК України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений частиною другою статті 785 ЦК України).

Щодо правомірності одночасного стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати за прострочення повернення орендованого майна за той самий період користування орендованим майном.

Користування майном після припинення договору найму є таким, що здійснюється не відповідно до його умов, тобто є неправомірним користуванням майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України. В такому випадку у наймодавця виникає право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Положеннями статті 549 ЦК України та статті 230 ГК України визначено загальне поняття штрафних санкцій, яке у господарському судочинстві включає неустойку, штраф, пеню, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил господарської діяльності, невиконання господарського зобов`язання.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною першою статті 230 ГК України визначено поняття штрафних санкцій. Ними визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 ЦК України).

Тобто неустойка згідно із частиною другої статті 785 ЦК України розглядається як законна неустойка і застосовується незалежно від погодження сторонами цієї форми відповідальності в договорі найму (оренди).

Водночас неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії Договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення Договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення Договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Отже, яким би способом в Договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення Договору, що відбулося у спірних правовідносинах (пункт 4.2 цієї постанови, пункт 3.11 Договору), проте ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 ЦК України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений частиною другою статті 785 ЦК України). …

Умовами п. 5.11 договору оренди передбачено, що орендар повинен протягом 15 робочих днів після укладання договору оренди, укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, прилеглої території, відшкодування податку за землю та надання комунальних послуг орендарю.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08 лютого 2016 року по справі 908/5813/15 зобов`язано відповідача укласти з Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", Структурний підрозділ "Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди нерухомого майна № 3361/д від 06 лютого 2015 року в редакції позивача.

Проте, даний договір не був укладений, до матеріалів справи позивачем не надано акти виконаних робіт, докази понесення витрат, про відшкодування яких заявлено позивачем, а тому, в цій частині суд першої інстанції без належного мотивування та без надання відповідних доказів, задовольнив вимоги.

При цьому, доводи апелянта про те, що договір оренди не припинив свою дію внаслідок продовження договірних правовідносин між сторонами, є неспроможними, оскільки після закінчення строку дії договору, відповідач не погодився на запропоновані позивачем умови оренди, позивач висловив свої заперечення щодо його продовження, а тому у відповідності до умов договору, він припинив свою дію з 01.04.2017 року.».

У справі №908/1428/21 позивач звернувся до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.07.2019 по 28.01.2021 у розмірі 251 764,48 грн, неустойку в розмірі подвійної орендної плати у розмірі 378 347,43 грн, заборгованість за договором відшкодування у розмірі 16 677,12 грн, інфляційні втрати у сумі 15 166,31 грн, 3% річних у сумі 6 267,74 грн.

Як вже зазначалося, апеляційним судом у вищезазначеній постанові встановлено, що договір оренди, за яким позивач просить стягнути заборгованість, припинив свою дію 31.03.2017, а також встановлено, що обов`язок зі сплати орендної плати зберігається до припинення дії договору оренди. Після припинення строку дії договору оренди та неповерненні майна орендарем наступають наслідки, передбачені ст. 785 ЦК України, у вигляді стягнення з орендаря неустойки в розмірі подвійної орендної плати.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 251 764,48 грн задоволенню не підлягає.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна сторонами укладено не було. Крім того, позивачем не надано актів виконаних робіт та доказів понесення відповідних витрат.

Відтак позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором відшкодування у розмірі 16 677,12 грн також не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні вимог про стягнення заборгованості з орендної плати та заборгованості за договором відшкодування, відтак є безпідставними та не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на зазначену заборгованість.

Щодо стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Судом встановлено, що дійсно має місце факт неповернення відповідачем орендованого майна, відтак у позивача наявне право на стягнення з відповідача зазначеної неустойки.

В той же час, позивачем неустойка нарахована за період з липня 2019 року по січень 2021 року.

29.09.2021 від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач, отримавши рішення суду у справі №908/1689/19 від 18.03.2019, був обізнаний про припинення строку дії договору з 31.03.2017, це давало йому право звернутися до суду в межах строку позовної давності, тобто в межах одного року, однак з позовною заявою позивач звернувся лише 14.05.2021, що свідчить про пропуск строку позовної давності і є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 4 статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Посилання відповідача на те, що позивач мав право звернутися до суду лише протягом року з дня винесення рішення у справі №9081689/19 судом не приймаються, оскільки позивачем нараховано неустойку за період безпідставного неповернення відповідачем орендованого майна.

В той же час, судом враховано приписи ст. 258 ЦК України та відповідну заяву відповідача, та обмежено строк, за який стягується неустойка, а саме: з 14.05.2020 по січень 2021 року.

За викладених обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка у розмірі 167 831,04 грн.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Сторонами надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Закорецького Олександра Васильовича ( АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , приміщення "Браво", РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код філії 41149437) Виробничий структурний підрозділ "Запорізьке територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 41149437, адреса для листування 03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, б. 61) неустойку у розмірі 167 831,04 грн (сто шістдесят сім тисяч вісімсот тридцять одна гривня 04 коп.), судовий збір у розмірі 2 517,47 грн (дві тисячі п`ятсот сімнадцять гривень 47 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Суддя О.А. Топчій