ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" жовтня 2021 р. м. Рівне Справа №918/616/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Сичик М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" (вул. Хантадзе, 2/12 Н, Чорноморськ, Одеська область, 68001, )

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" (вул. Свободи, 2, м. Дубно, Дубнівський район, Рівненська область, 35603, )

до відповідача-2: Державного реєстратора виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненської області Левчука Юрія Сергійовича (вул. Центральна, 41 Б, с. Корнин, Рівненський район, Рівненська область, 35304)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачам-1: Клеванська селищна рада (вул. Івана Франка 20, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312, )

про: скасування рішення реєстратора, припинення права власності

у підготовче засідання з`явилися:

- від позивача: Кузнецова Любов Олександрівна ( в режимі ВКЗ)

- від відповідача-1: Петечел Михайло Васильович (ордер серія КС № 786429 від 28.09.2021 року)

- від відповідача-2: не з`явився;

- від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" (далі - позивач) надійшов позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" (далі - відповідач-1) та Державного реєстратора виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненської області Левчука Юрія Сергійовича (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Клеванська селищна рада, у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 13, 14, 19, 142-145 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст. ст. 203, 215, 234 Цивільного кодексу України:

- скасувати рішення державного реєстратора Левчука Юрія Сергійовича від 12.05.2020 року за № 52199967 про внесення змін до запису про право власності за номером 36270164 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 246, яким було внесені зміни до запису про право власності до об`єкту нерухомого майна робоча насіннево-очисна башня (літ. "М-1"), загальною площею 78, 6 кв. м., яка знаходиться в смт. Клевань, вул. Козацька, 10 Рівненського району Рівненської області, а саме були внесені записи про складові частини - прибудова літ "м.1", Прибудова літ. "м.2", Завальна яма літ "2М-1", Підвал ПД/2М-1, Пандус літ. "2м2", Естакада літ "2м3";

- припинити право власності на складові частини об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 246 насіннево-очисна башня (літ "М-1"), а саме на Завальна яма літ "2М-1", Підвал ПД/2М-1, Пандус літ. "2м2", Естакада літ "2м3", зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" ();

- скасувати рішення державного реєстратора Левчука Юрія Сергійовича від 27.07.2020 року за № 53310480 про внесення змін до запису про право власності за номером 36270164 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 246, яким було внесені зміни до запису про право власності до об`єкту нерухомого майна робоча насіннево-очисна башня (літ. "М-1"), загальною площею 78, 6 кв. м., яка знаходиться в смт. Клевань, вул. Козацька, 10 Рівненського району Рівненської області, а саме були внесені записи про складові частини, тобто додана наступна інформація - естакада літ "3м";

- припинити право власності на складові частини об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 246 насіннево-очисна башня (літ. "М-1"), а саме на естакада літ "3м", зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" ().

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/616/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 01.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.09.2021 року залучено Клеванську селищну раду до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА", відкладено підготовче засідання в межах визначеного ГПК України строку підготовчого провадження на 28.09.2021 року.

01.09.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області надійшов лист, у якому зазначено про те, що державний реєстратор Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області Левчук Юрій Сергійович звільнений з посади начальника відділу з питань забезпечення адміністративних послуг Корнинської сільської ради 15.06.2021 року за згодою двох сторін згідно розпорядження сільського голови від 14.06.2021 року № 64-к.

03.09.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшов відзив із запереченнями проти задоволення позовних вимог.

Господарський суд долучив відзив відповідача-1 до матеріалів справи як такий, що поданий в межах процесуального строку, встановленого судом.

24.09.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Клеванської селищної ради надійшли письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 на позовну заяву.

15.09.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1.

Господарський суд долучив відповідь на відзив позивача до матеріалів справи як таку, що подана в межах процесуального строку, встановленого судом.

28.09.2021 року представник відповідача-1 ознайомився із матеріалами справи № 918/616/21, про що свідчить його особиста відмітка на відповідній заяві від 28.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.09.2021 року продовжено за ініціативою суду процесуальний строк підготовчого провадження на 30 днів - до 10.11.2021 року включно, відкладено підготовче засідання в межах визначеного ГПК України строку підготовчого провадження на 19.10.2021 року.

06.10.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" ОСОБА_1 надійшла письмова заява свідка від 30.09.2021 року.

19.10.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" надійшли клопотання:

- про зобов`язання позивача надати докази порушення його прав;

- про застосування до позивача заходів процесуального примусу у виді штрафу.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.10.2021 року відкладено підготовче засідання на 21.10.2021 року, усне клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" про участь у судовому засіданні 21.10.2021 року в режимі відеоконференції поза приміщенням суду у справі № 918/616/21 задоволено, постановлено провести підготовче засідання 21.10.2021 року по справі № 918/616/21 у Господарському суді Рівненської області із Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

21.10.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із зловживанням процесуальними правами позивачем.

21.10.2021 року судом встановлено, що державний реєстратор виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненської області Левчук Юрій Сергійович та Клеванська селищна рада не забезпечила явку уповноважених представників у підготовче засідання, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як вбачається із письмових пояснень Клеванської селищної ради остання просить суд проводити судові засідання у справі № 918/616/21 без участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 196 ГПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Явка представників у підготовче засідання обов`язковою не визнавалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на викладене, господарський суд проводить підготовче засідання 21.10.2021 року без участі відповідача-2: Державного реєстратора виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненської області Левчука Юрія Сергійовича та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачам-1: Клеванської селищної ради.

У судовому засіданні 21.10.2021 року представник відповідача-1 просив суд задовольнити його клопотання про зобов`язання позивача надати докази порушення його прав.

У вказаному клопотанні відповідач-1 зазначає, що на його переконання - відсутня подія порушення прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача прийняттям рішення Державного реєстратора виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненської області Левчука Юрія Сергійовича від 27.07.2020 року за № 53310480; щодо цієї події немає пояснень, оскільки є надуманою та необґрунтованою.

Відповідач-1 звертає увагу, що позивач не є ані власником земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА", ані землекористувачем земельної ділянки, на якій розміщені такі об`єкти.

Таким чином, оскільки на думку відповідача-1 позовна заява не містить інформації, яке право чи який охоронюваний законом інтерес позивача було порушено проведеними реєстраційними діями та/або може бути захищений шляхом припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА", - відповідач-1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 42, ч. 5 ст. 46, ч.2 с. 74, 169, 170 ГПК України, просить суд зобов`язати позивача надати відповідні докази наявності події порушення прав та охоронюваних інтересів позивача.

У разі ненадання таких доказів позивачем, відповідач-1 просить суд відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України визнати встановленою обставину відсутності події порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача прийняттям рішення державного реєстратора.

Господарський суд, розглянувши вказане клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" про зобов`язання позивача надати докази порушення його прав, дійшов висновку про відмову у його задоволенні виходячи з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Господарський суд, дослідивши клопотання відповідача-1, дійшов висновку, що відповідач-1, хоча й посилається в матеріально-правовове обґрунтування свого клопотання на ч. 2 ст. 74 ГПК України, однак його клопотання стосується усієї суті позову та безпосередньо позовних вимог.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. п. 2, 4, 5 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у визначенні прав та обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Зважаючи на викладене, вимога відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" про зобов`язання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" надати відповідні докази наявності події порушення прав та охоронюваних інтересів позивача - суперечить основоположним принципам господарського процесу та інституту доказів і доказування, оскільки саме принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

У господарського суду відсутні підстави визнавати встановленою обставину відсутності події порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача на стадії підготовчого засідання, оскільки на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були, - відтак виключно за результатами розгляду спору по суті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Тобто, необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Зважаючи на викладене, та на обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, зважаючи необхідність дотримання учасниками справи стандартів доказування, господарський суд відмовляє відповідачу-1 у задоволенні його клопотання про зобов`язання позивача надати відповідні докази наявності події порушення прав та охоронюваних інтересів позивача.

Окрім того, у судовому засіданні 21.10.2021 року представник відповідача-1 просив суд задовольнити його клопотання про застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

У вказаному клопотанні відповідач-1 зазначає, що на його переконання - під час розгляду справи в діях позивача вбачається систематичне порушення процесуальних обов`язків, що в свою чергу, на думку відповідача є підставою для застосування судом заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Так, відповідач-1 звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА", реалізуючи права, передбачені ч. 1 ст. 90 ГПК України, у відзиві поставило запитання позивачу про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ГПК України учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 90 ГПК України відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання.

Натомість, відповідач-1 стверджує, що у строк, визначений ч. 3 ст. 90 ГПК України позивачем не були надані відповіді на поставлені відповідачем-1 запитання, адже такі відповіді в силу вимог ГПК України подаються у формі заяви свідка.

Отримавши від позивача письмову заяву свідка ОСОБА_1 від 30.09.2021 року, відповідач-1 визначив, що вона не відповідає вимогам ст. 88 ГПК України, що в черговий раз, на думку відповідача-1, свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов`язків позивачем.

Основною підставою, яка на думку відповідача-1 свідчить про те, що заява свідка не відповідає вимог ст. 88 ГПК України, є те, що підпис ОСОБА_1, який є заступником директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" на письмовій заяві свідка не посвідчений нотаріусом, а матеріали справи не містять згоди керівника позивача на допит його як свідка, адже саме за таких обставин відсутні вимоги щодо посвідчення підпису нотаріуса свідком.

Господарський суд, розглянувши клопотання відповідача-1 про застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу дійшов висновку про відмову у його задоволенні виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 131 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Судом встановлено, що у відзиві № 01-29/08/21 від 29.08.2021 року в порядку ст. 90 ГПК України відповідач-1 поставив для позивача два запитання:

1) Чи існують у природі як елементи дійсності, що дана нам у відчуттях, об`єкти матеріального світу у вигляді майна, яке у позовній заяві описане як завальна яма "2М-1", підвал ПД/2М-1, пандус літ "2м1", пандус літ. 2м2", естакада літ. 2м3", естакада літ "3м" ? Якщо так, то чи можливе їх переміщення без їх знецінення та/або зміни призначення?

2) Чи існує у позивача право власності чи право користування майном, яке у позовній заяві описане як завальна яма "2М-1", підвал ПД/2М-1, пандус літ "2м1", пандус літ. 2м2", естакада літ. 2м3", естакада літ "3м" ? Якщо так, то коли і з якої правової підстави таке право виникло.

У відповіді на відзив, що направлена до Господарського суду Рівненської області 13.09.2021 року та підписана представником позивача адвокатом Кузнєцовою Л.О., зазначено, що на думку позивача в порушення приписів ст. 90 ГПК України відповідач-1 порушує питання про відчуття позивача, щодо існування певних речей у природі, що неможливо ототожнювати з поняттям - обставини, що мають значення для справи. Окрім того, як вказує позивач, лексична побудова речення не дозволяє дійти однозначного розуміння змісту запитання. Більше того, у другому реченні першого питання відповідач порушує питання, відповідь на яке відноситься до компетенції експерта, оскільки для його вирішення необхідні спеціальні знання з питань будівництва. По питанню другому позивач зазначив, що в теперішній час у позивача відсутнє право власності та право користування вказаним майном.

У судовому засіданні 28.09.2021 року представник відповідача-1 звернув увагу суду, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" у відзиві було поставлено ряд питань до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" в порядку ст. 90 ГПК України, проте позивачем у відповіді на відзив надано такі відповіді з порушенням вимог процесуального законодавства та не подано такі відповіді у формі заяви свідка.

06.10.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" ОСОБА_1 надійшла письмова заява свідка, у якій викладено відповіді по суті заданих Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" у відзиві питань.

Відповідач-1 просить суд застосувати до позивача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у зв`язку із тим, що підпис свідка не посвідчений нотаріусом.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ГПК України учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ГПК України підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

Як вбачається із заяви свідка, така підписана ОСОБА_1 30.09.2021 року, та містить підтвердження ОСОБА_1 про його обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, та про його готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Крім того, у заяві свідка вказано, що відповіді на запитання подаються до суду ОСОБА_1 як посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" відомості про яку внесено до ЄДРПОУ як про особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності.

Таким чином, судом встановлено, що посадовою особою позивача надано відповіді на запитання поставлені відповідачем-1, свідок ОСОБА_1 обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, готовий з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Із викладеного в сукупності господарський суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 надав згоду на його допит як свідка, а відтак в силу вимог ГПК України не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

Таким чином, клопотання про застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу задоволенню не підлягає, адже у діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" відсутнє невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення процесуальних дій.

У судовому засіданні 21.10.2021 року представник відповідача-1 просив суд задовольнити його клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із зловживанням процесуальними правами позивачем.

У вказаному клопотанні відповідач-1 зазначає, що на його переконання - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" зловживає процесуальними правами, оскільки до Господарського суду Рівненської області було подано 4 позовні заяви з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, за якими було відкрито провадження у справах № 918/854/20, 918/853/20, 918/218/21, 918/616/21, позовні вимоги у цих справах стосуються припинення права власності на один і той самий об`єкт нерухомого майна, додані до позовних заяв документи є аналогічними. Додатковою підставою для залишення позову без розгляду у зв`язку із зловживанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" є подання останнім до початку розгляду справ № 918/854/20, 918/853/20, 918/218/21 по суті заяв про залишення позову без розгляду.

Відповідач-1 вказує, що об`єктивним критерієм визначення межі здійснення суб`єктивного права є неможливість використання його на шкоду правам інших осіб. Таке використання свого права вважається зловживанням, застереження щодо неприпустимості такої поведінки містить процесуальний закон - ст. 43 ГПК України. Зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань судочинства. Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії (бездіяльність), зовні "схожі" на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних правових наслідків.

На думку відповідача-1, метою дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" у вигляді подання до Господарського суду Рівненської області 4 аналогічних позовів та подання заяв про залишення трьох із них без розгляду, є маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, що становить порушення принципу випадковості визначення складу суду по справі, відтак і основних засад господарського судочинства.

Відтак відповідач-1 просить суд визнати зловживанням процесуальними правами подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" декількох позовів з аналогічним предметом та з аналогічних підстав, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями та позовну заяву у справі № 918/616/21 залишити без розгляду як таку, що подана з метою зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Господарський суд, розглянувши клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду у зв`язку із зловживанням процесуальними правами позивачем, дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з такого.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до міжнародного та європейського права з прав людини поняття доступу до правосуддя зобов`язує держави гарантувати право кожної особи на звернення до суду з метою отримання юридичного захисту, у разі якщо права особи були порушені.

Доступ до правосуддя охоплює низку людських прав, а саме: право на справедливий суд згідно зі статтями 6 ЄКПЛ та 47 Хартії основних прав ЄС і право на ефективний засіб правового захисту згідно зі статтями 13 ЄКПЛ та 47 Хартії.

Доступ до правосуддя включає в себе справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом та іншими органами; право на правову допомогу; право на юридичну консультацію, захист і представництво; право на ефективний засіб правового захисту.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відтак Конвенцією про захист прав та основоположних свобод гарантовано право кожному на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Положення ст. 4 ГПК України щодо права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних права та законних інтересів, є реалізацією ч.1 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відтак, господарський суд розцінює подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" позовів у справах № 918/854/20, 918/853/20, 918/218/21, 918/616/21 не як зловживання своїми процесуальними правами, а як використання свого права на доступ до правосуддя.

При поданні позовної заяви у справі № 918/616/21 позивач надав підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У справах № 918/854/20, 918/853/20, 918/218/21 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" скористалося гарантованим правом на подання заяви про залишення позову без розгляду, передбаченим ГПК України, що також не може свідчити про будь-яке зловживання процесуальними правами.

Конституційний Суд України в Рішенні у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 р. N 9-зп5 дав офіційне тлумачення такого змісту: "частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене; частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі".

Окрім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині цього рішення зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Забезпечення справедливого судового розгляду кожній особі, право якої порушено, - це вихідне, засадниче підґрунтя, висловлене в праві, яке характеризує ефективність права, тобто принцип права.

Таким чином, господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду у зв`язку із зловживанням процесуальними правами позивача, оскільки позовні заяви по справах № 918/854/20, 918/853/20, 918/218/21, 918/616/21 подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" в різний період, а не одночасно; позивач скористався гарантованим правом на подання заяв про залишення без розгляду позовів у справах № 918/854/20, 918/853/20, 918/218/21; Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "ІМТРЕКС" не подано іншого позову до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" до відповідача-2: Державного реєстратора виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненської області Левчука Юрія Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачам-1: Клеванська селищна рада про скасування рішення реєстратора, припинення права власності з тим самим предметом і з тих самих підстав.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 234-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" про зобов`язання позивача надати докази порушення його прав відмовити.

2. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" про застосування до позивача заходів процесуального примусу у виді штрафу відмовити.

3. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРВЕЛЛЕ УКРАЇНА" про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 21.10.2021 року в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Заголдна Я.В.