ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Справа№ 904/4338/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 07.10.2021

розглянувши апеляційну скаргу Вуличного комітету "Дніпровський" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 (повний текст підписано 02.10.2020)

у справі №904/4338/19 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Вуличного комітету "Дніпровський"

до Дніпропетровської обласної державної адміністрації (відповідач - 1)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Енерджи Дніпро" (відповідач - 2)

Приватного нотаріуса Суслова Максима Євгенійовича м. Дніпра (відповідач - 3)

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору, визнання протиправним та скасування рішення

В судовому засіданні 07.10.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 904/4338/19 у позові Вуличного комітету «Дніпровський» с. Дніпрове Дніпропетровської області відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 по справі № 904/4338/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 Вуличний комітет «Дніпровський» с. Дніпрове (далі - Вуличний комітет, позивач) звернувся з позовом до суду, в якому заявлені вимоги:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 08.11.2017 № Р-562/0/3-17 «Про надання ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» земельної ділянки площею 3,2342 га в оренду»;

-визнати недійсним договір оренди землі, укладений 17.11.2017 року між Дніпропетровською обласною державною адміністрацією та ТОВ «Біо Енерджи Дніпро», об`єктом оренди за яким є земельна ділянка державної власності площею 3, 2342 га кадастровий номер :01:114:0003, розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Суслова Максима Євгенійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38198245 від 17.11.2017, вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки площею 3, 2342 га з кадастровим номером :01:114:0003, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розпорядження №Р-562/0/3-17 від 8 листопада 2017 прийняте, а договір оренди землі укладений, з порушенням вимог ст. 20 ЗК України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме за відсутності детального плану територій, необхідного для затвердження проекту землеустрою та для зміни цільового призначення земельної ділянки, за відсутності розміщення (оприлюднення) спірного рішення відповідача-1 у засобах масової інформації, чим було порушено його права на участь у громадських слуханнях, які проведені не були, позивач просив визнати незаконним та скасувати розпорядження, визнати договір оренди землі недійсним.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 904/4338/19 у позові відмовлено.

Відмову в позові місцевим господарським судом обгрунтовано наступним:

- згідно з наявною у справі копією витягу з газети «Дніпровська зоря» № 32 (8005) від 11 серпня 2017, відповідачем-2 як замовником містобудівної документації у місцевій районній газеті опубліковано статтю «Про розгляд містобудівної документації», в якому повідомлено про те, що розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації № Р-316/о/291-17 «Про надання дозволу на розроблення детального плану території» йому надано дозвіл на розроблення детального плану частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту відносно земельної ділянки орієнтовною площею 3 га під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро;

- 6 жовтня 2017 в газеті «Дніпровська зоря» № 39 (8013) відповідач-2 розмістив повідомлення про розробку проекту «Детальний план частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро», його оприлюднення в приміщенні відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Дніпропетровської райдержадміністрації, сел. Слобожанське (колишнє Ювілейне), вул. Будівельників, 18 (1 під`їзд, 1 пов.) тел. для довідок , а також можливість висловлення пропозицій та зауважень щодо нього з 6 по 20 жовтня 2017;

- доказів висловлення позивачем пропозицій чи зауважень у визначений строк щодо містобудівної документації суду не надано; відсутність зауважень та пропозицій щодо запропонованого проекту містобудівної документації, у т.ч. з боку позивача, підтверджується актом № 14 від 20 жовтня 2017;

- детальний план частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро був затверджений 30 жовтня 2017 розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 437/о/291-17; доказів визнання незаконним або втрати чинності указаним розпорядженням до часу вирішення питання про передачу спірної земельної ділянки в оренду суду не надано;

- доводи позивача, що надання спірної земельної ділянки відповідачу-2 було здійснене за відсутності розробленого та затвердженого відповідно до вимог Закону України «Про затвердження містобудівної документації» детального плану території є безпідставними;

- та обставина, що оспорюваним розпорядженням відповідач-1 визначив цільове призначення спірної земельної ділянки для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, яке відрізняється від того, що було визначене його ж розпорядженням про прийняття цієї ділянки у державну власність, не спростовує факту розробки та затвердження містобудівної документації відповідно до дійсного цільового призначення цієї ділянки як земель енергетики;

- оскільки у позові про визнання незаконним та скасування розпорядження відмовлено, підстави для визнання недійсним договору оренди відсутні;

- у зв`язку з відмовою у позові в частині основних вимог похідна вимога про визнання протиправним та скасування рішення задоволенню також не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 ухваленого по справі № 904/4338/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на наступне:

- розпорядження голови обласної державної адміністрації від 08.11.2017 № Р-562/0/3-17 прийняте з порушенням норм права, а тому підлягає скасуванню, оскільки:

Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області не розглядала та не затверджувала детальний план території за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області, де розташована земельна ділянка площею 3, 2342 га, кадастровий номер :01:114:0003;

за відсутності детального плану території, оскаржуваним розпорядженням № Р-562/0/3-17 земельну ділянку було надано в оренду ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій;

у разі відсутності затвердженого детального плану території змінювати цільове призначення земельної ділянки в силу ч. 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» заборонено; зміні цільового призначення земельної ділянки передує розроблення та затвердження детального плану території;

Дніпропетровською обласною державною адміністрацією було змінено цільове призначення земельної ділянки площею 3, 2342 га кадастровий номер :01:114:0003

- із - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води) (Код 11.04 згідно КВЦПЗ)

- на - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код 14.01 згідно КВЦПЗ);

за відсутності затвердженого детального плану території розпорядженням Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 08.11.2017 № Р-562/0/3-17 в порушення частини 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» змінено цільове призначення земельної ділянки, що згідно ст. 21 Земельного кодексу України є правовою підставою для визнання незаконним та скасування розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації та визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки;

- порушення прав позивача полягає у тому, що маючи законне право на вирішення питань місцевого значення (участь у процедурі розроблення та затвердження детального плану території, яка передує передачі земельної ділянки в користування для містобудівних потреб) Вуличний комітет був позбавлений цього права;

- при дослідженні та оцінці доказів судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим недоведено обставини щодо проведення громадських слухань, які суд першої інстанції визнав встановленими:

в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції використав норми права, які не існували на момент виникнення спірних правовідносин, а саме застосував ч. 3 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 1, 2, п. 4 Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 555 від 25.05.2011 в поточній редакції, а не в редакції станом на момент розміщення публікації в газеті «Дніпровська зоря» № 32 (8005) від 11.08.2017, у зв`язку з чим застосував закон, який не підлягав застосуванню;

відповідачами не надано доказів, які б підтверджували розміщення (оприлюднення) розпорядження від 28.07.2017 № Р-316/0/291-17 «Про надання дозволу на розроблення детального плану території» з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками як у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території так і на офіційному веб-сайті Новоолександрівської сільської ради;

публікацію від 11.08.2017 в газеті «Дніпровська зоря» № 32(8005), розміщено ТОВ «Біо Енерджи Дніпро», а не Новоолександівською сільською радою Дніпровського району; у вказаному повідомленні не опубліковано зміст (текст) розпорядження голови Дніпровської райдержадміністрації від 28.07.2017 № Р-16/0/291-17 «Про надання дозволу на розроблення детального плану території» з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками;

публікація від 06.10.2017, розміщена в газеті «Дніпровська зоря» № 39 (8013) не містить необхідної інформації, яка передбачена п. 5 Порядку розроблення містобудівної документації, тому дана публікація не є повідомленням про початок процедури розгляду містобудівної документації;

16.09.2020 під час слухання справи в Господарському суді міста Києва на стадії розгляду справи по суті, позивачу стало відомо, що в матеріалах справи наявний відзив Дніпропетровської обласної державної адміністрації з доданими документами, який на адресу позивача не надходив; в конверті зі штрих-кодом 968 на адресу ВК «Дніпровський» с. Дніпрове надійшла відповідь Дніпропетровської облдержадміністрації від 26.11.2010 за № 13-1977/0/139-19 на запит ВК «Дніпровський»;

оскільки відповідачем - Дніпропетровською ОДА не вручався та не направлявся на адресу позивача відзив з доданими до нього документами, в силу ч. 9 ст. 80 та ч. 5 ст. 165 ГПК України суд першої інстанції зобов`язаний був не брати до уваги долучені ним до відзиву документи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача 03.11.2020 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

16.11.2020 від представника позивача надійшла заява, до якої додано квитанцію №N1BUT5449M від 12.11.2020 про сплату 8 644,50 грн. судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 28.01.2021.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2021, від 04.03.2021, від 03.06.2021, від 22.07.2021, від 09.09.2021 розгляд апеляційної скарги у справі відкладався; 01.07.2021 оголошувалась перерва, останній раз на 07.10.2021.

08.04.2021 розгляд справи № 904/4338/19 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на лікарняному, судове засідання призначено на 03.06.2021 ухвалою суду від 19.04.2021 після виходу судді Михальської Ю.Б. з лікарняного.

До справи під час апеляційного провадження від Дніпропетровської обласної державної адміністрації отримані заперечення на апеляційну скаргу; 01.07.2021 від позивача отримані письмові пояснення щодо неотримання відзиву з додатками від Дніпропетровської ОДА; долучено за клопотанням копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.08.2020 у справі № 640/18102/19; 22.07.2021 судом зареєстровано надходження додаткових письмових пояснень від ТОВ «Біо Енерджи Дніпро»; 27.08.2021 (30.08.2021) до справи позивачем подані письмові пояснення позивача на додаткові пояснення відповідача-2.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримував доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача-2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача-1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

09.09.2021 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на задоволення клопотання представника відповідача-1 про розгляд справи у його відсутність та те, що його явка обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

17.10.2017 Дніпропетровською обласною державною адміністрацію прийнято розпорядження № Р-492/0/3-17 «Про прийняття земельної ділянки площею 3,2342 га у державну власність та надання ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду».

08.11.2017 Дніпропетровською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження № Р-562/0/3-17 «Про надання ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» земельної ділянки площею 3,2342 га в оренду», згідно з яким: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів і організацій; надано ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» земельну ділянку державної власності із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області строком на 49 років для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій; доручено голові Дніпровської районної державної адміністрації від імені обласної державної адміністрації у встановленому чинним законодавством порядку укласти з ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» договір оренди земельної ділянки.

На підставі вищевказаного розпорядження між відповідачами-1 та -2 було укладено договір оренди землі від 17.11.2017, за яким останньому було передано в строкове платне користування земельну ділянку державної власності загальною площею 3,2342 га для будівництва біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер :01:114:0003).

При розгляді справи суд першої інстанції правильно виходив з того, що між сторонами по справі виникли відносини з передачі земельної ділянки в оренду та укладення договору оренди землі, врегульовані ЗК України, Законами України «Про оренду землі» та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Наявною у справі копією витягу з газети «Дніпровська зоря» № 32 (8005) від 11.08.2017 підтверджено, що відповідачем-2 як замовником містобудівної документації у місцевій районній газеті опубліковано статтю «Про розгляд містобудівної документації», в якій повідомлено, що розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації № Р-316/о/291-17 «Про надання дозволу на розроблення детального плану території» товариству надано дозвіл на розроблення детального плану частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту відносно земельної ділянки орієнтовною площею 3 га під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро.

06.10.2017 в газеті «Дніпровська зоря» № 39 (8013) відповідач-2 розмістив повідомлення про розробку проекту «Детальний план частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро», його оприлюднення в приміщенні відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Дніпропетровської райдержадміністрації, сел. Слобожанське (колишнє Ювілейне), вул. Будівельників, 18 (1 під`їзд, 1 пов.) тел. для довідок , а також можливість висловлення пропозицій та зауважень щодо нього з 6 по 20 жовтня 2017.

Оскільки відповідно до вимог ст. 74 ГПК України доказів висловлення позивачем пропозицій чи зауважень у визначений строк щодо містобудівної документації суду не надано, суд першої інстанції правильно враховував, що відсутність зауважень та пропозицій щодо запропонованого проекту містобудівної документації, у т.ч. з боку позивача, підтверджується актом № 14 від 20.10.2017.

Згідно з наявними у справі матеріалами, детальний план частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро був затверджений 30.10.2017 розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 437/о/291-17.

Доказів визнання незаконним або втрати чинності указаним розпорядженням до часу вирішення питання про передачу спірної земельної ділянки в оренду суду не надано.

Тому доводи позивача, що надання спірної земельної ділянки відповідачу-2 було здійснене за відсутності розробленого та затвердженого відповідно до вимог Закону України «Про затвердження містобудівної документації» детального плану території суд першої інстанції визнав безпідставними.

Та обставина, що оспорюваним розпорядженням відповідач-1 визначив цільове призначення спірної земельної ділянки для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, яке відрізняється від того, що було визначене його ж розпорядженням про прийняття цієї ділянки у державну власність, за оцінкою суду першої інстанції - не спростовує факту розробки та затвердження містобудівної документації відповідно до дійсного цільового призначення цієї ділянки як земель енергетики.

Відповідно до встановлених судом обставин, оскільки у позові про визнання незаконним та скасування розпорядження відмовлено, підстави для визнання недійсним договору оренди відсутні, то в позові в цій частині відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України також відмовлено, і у зв`язку з відмовою у позові в частині основних вимог похідна вимога про визнання протиправним та скасування рішення задоволенню також не підлягає.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення має бути залишеним без змін виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача визнати незаконним та скасувати - розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 08.11.2017 № Р-562/0/3-17 «Про надання ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» земельної ділянки площею 3,2342 га в оренду»; визнати недійсним договір оренди землі, укладений 17.11.2017 року між Дніпропетровською обласною державною адміністрацією та ТОВ «Біо Енерджи Дніпро», а також похідні вимоги визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Суслова Максима Євгенійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права оренди.

В обґрунтування підстав позову, позивач посилався на те, що оскаржуване розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 08.11.2017 № Р-562/0/3-17 прийнято з порушенням вимог частини 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», при зміні цільового призначення земельної ділянки не розглядався та не затверджувався детальний план території, тоді як затвердження детального плану територій має здійснюватись з урахуванням інтересів громадськості.

Вказані обставини згідно ст. 21 Земельного кодексу України є правовою підставою для визнання незаконним та скасування розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації та визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки.

Як встановлено судом під час розгляду справи, детальний план частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро був затверджений 30.10.2017 розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 437/о/291-17.

Факт здійснення публікацій на виконання вимог п. 1 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку розроблення містобудівної документації затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011 підтверджено матеріалами справи, зокрема:

копією витягу з газети «Дніпровська зоря» № 32 (8005) від 11.08.2017, де міститься публікація, здійснена ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» як замовником містобудівної документації «Про розгляд містобудівної документації», в якій повідомлено, що розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації № Р-316/о/291-17 «Про надання дозволу на розроблення детального плану території» товариству надано дозвіл на розроблення детального плану частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту відносно земельної ділянки орієнтовною площею 3 га під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро;

копією витягу з газети «Дніпровська зоря» № 39 (8013) від 06.10.2017, де міститься повідомлення про розробку проекту «Детальний план частини території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту під будівництво біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро»,

із зазначенням, про здійснення його оприлюднення в приміщенні відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Дніпропетровської райдержадміністрації, сел. Слобожанське (колишнє Ювілейне), вул. Будівельників, 18 (1 під`їзд, 1 пов.) тел. для довідок , а також можливість висловлення пропозицій та зауважень щодо нього з 6 по 20 жовтня 2017.

Відсутність зауважень та пропозицій щодо запропонованого проекту містобудівної документації у визначений строк, у т.ч. з боку позивача, підтверджується актом № 14 від 20.10.2017, що складений відповідальним за організацію розгляду пропозицій за підписом начальника відділу містобудування архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Дніпровської районної державної адміністрації (арк. спр. 137 том 1), і як правильно відзначено судом першої інстанції, всупереч вимог ст. 74 ГПК України доказів висловлення позивачем пропозицій чи зауважень у визначений строк щодо містобудівної документації суду не надано.

Посилання апелянта на невідповідність здійснених публікацій вимогам Порядку розроблення містобудівної документації № 290 від 16.11.2011, Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні № 555 від 25.05.2011 (в редакції чинній на час здійснення публікацій) можуть бути підставами для оскарження рішення про затвердження детального плану (особливості розгляду таких справ в порядку адміністративного судочинства встановлені у справі № 522/5362/17 (постанова КАС ВС від 26.03.2021); тоді як виходячи з предмету спору у даній справі є встановленою обставина наявності детального плану, затвердженого 30.10.2017 розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 437/о/291-17.

Вказане розпорядження наявне в матеріалах справи, і як правильно виходив суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення у даній справі, останнє є чинним і не скасоване у встановленому порядку.

Не є такими, що тягнуть за собою скасування оскаржуваного у справі рішення і посилання апелянта на те, що суд першої інстанції мав відхилити докази ОДА і не розглядати, бо їх не отримував позивач.

Як зазначає апелянт, про наявність відзиву ОДА позивачу стало відомо 16.09.2020 в суді першої інстанції під час розгляду справи по суті (апеляційна скарга, письмові пояснення від 01.07.2021), в конверті зі штрих-кодом 968 на адресу ВК «Дніпровський» с. Дніпрове надійшла відповідь Дніпропетровської облдержадміністрації від 26.11.2019 за № 13-1977/0/139-19 на запит ВК «Дніпровський».

Відповідно до встановлених процесуальним законом вимог:

- копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи; суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст. 80 ГПК України);

- копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду (ч. 5 ст. 165 ГПК України).

До відзиву, отриманого судом 13.12.2019 від Дніпропетровської обласної державної адміністрації, були долучені копії квитанцій про направлення рекомендованих відправлень 09.12.2019 іншим учасникам справи, зокрема: на адресу Вуличного комітету «Дніпровський» с. Дніпрове; ТОВ «Біо Енерджи Дніпро», приватного нотаріуса Суслова М.Є. (оригінали квитанцій у справі арк. спр. 187-189 том 1).

Згідно приписів Господарського процесуального кодексу України, обов"язковим є надання опису вкладення у цінний лист для підтвердження направлення лише позовної заяви (ст.172 ГПК України), апеляційної скарги (ст.259 ГПК України), касаційної скарги (ст.291 ГПК України).

Для решти заяв по суті справи (відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи на позов або відзив) та для заяв/клопотань з процесуальних питань наявність опису вкладення у цінний лист, а відтак, направлення рекомендованого листа з оголошеною цінністю, нормами чинного процесуального законодавства не вимагається.

Таким чином, при врахуванні доводів відповідача-1 (Дніпропетровської обласної державної адміністрації), викладених у відзиві на позов та оцінці представлених документів, судом першої інстанції не допущено порушення вимог процесу, встановлених ГПК України, в тому числі ч. 9 ст. 80, ч. 5, 6 ст. 165 ГПК України.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає в ньому, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17 та від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Заявляючи вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 08.11.2017 № Р-562/0/3-17 «Про надання ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» земельної ділянки площею 3,2342 га в оренду», позивач посилався на допущені порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема стверджував, що у разі відсутності затвердженого детального плану території змінювати цільове призначення земельної ділянки в силу ч. 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» заборонено; зміні цільового призначення земельної ділянки передує розроблення та затвердження детального плану території.

Таким чином, згідно доводів позивача: оскільки затвердження детального плану територій має здійснюватись з урахуванням інтересів громадськості, позивачем заявлено вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 08.11.2017 № Р-562/0/3-17 про надання земельної ділянки в оренду, про недійсність договору оренди укладеного між відповідачами.

В свою чергу, позивач не є власником чи користувачем земельної ділянки, про надання в оренду якої прийнято оскаржуване розпорядження та укладено договір оренди між відповідачами; земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та не відноситься до відання територіальної громади чи жителів будинків №№ 2, 4, 10, 12, 14, 15, 16, 18, 22, 25, 28, 29, 30, 33, 34, 36, 37, 38, 41, 46, 48, 51, 61, 62, 63, 64, 66, 69, 70, 73, 78, 80, 82, 83, 84, 86, 89, 90, 91, 92, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101/1, 101/2, 102, 103, 105, 106, 110, 114 вулиці Центральної села Дніпрове (п. 2.2, п. 4.1 Положення затвердженого зборами 27.11.2014); а відтак скасування розпорядження від 08.11.2017 та визнання недійсним договору оренди не спричинить відновлення прав позивача, про порушення яких заявлено у позовній заяві (право на участь у громадських слуханнях при затвердженні детального плану територій).

Окрім того, необґрунтованими також є доводи апелянта в частині допущених порушень ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виходячи з наступного.

Згідно приписів вказаної статті Закону в редакції, чинній на час оспорюваного розпорядження:

- зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій; забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства (ч. 2 ст. 24 Закону);

- у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється (ч. 3 ст. 24 Закону);

- зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється (ч. 4 ст. 24 Закону).

Апелянт помилково ототожнює зміну виду використання земельної ділянки із зміною цільового призначення земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, надана в оренду оспорюваним розпорядженням від 08.11.2017 та щодо якої укладений оспорюваний договір оренди від 17.11.2017 за цільовим призначенням належить і належала до категорії земель:

- землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (п. ж ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України).

Земельне законодавство розрізняє поняття «категорія земельної ділянки за цільовим призначенням» та «вид використання земельної ділянки в межах певної категорії» (висновки Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 № 904/7071/17).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Отже, основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання.

Згідно з ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

В свою чергу, відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Розпорядженням Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Р-492/0/3-17 від 17.10.2017 у п. 1.1 надано згоду на прийняття у державну власність земельної ділянки комунальної власності площею 3, 2342 га (кадастровий номер :01:114:0003; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води), відомості про обмеження, обтяження не зареєстровано), на території Новоолександрівської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області, за межами населеного пункту.

Розпорядженням Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Р-562/0/3-17 від 08.11.2017 у п. 2 надано ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» земельну ділянку державної власності площею 3,2342 га (кадастровий номер :01:114:0003) із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, за межами населеного пункту, на території Новоолександрівської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області,в оренду строком на 49 років для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.

Об`єкт оренди за оспорюваним позивачем договором оренди від 17.11.2017 визначений у розділі 2 договору, (п. 2):

- в оренду передається земельна ділянка державної власності загальною площею 3, 2342 га;

Категорія земель згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (п. 2.1 договору);

Цільове призначення земельної ділянки: Землі енергетики (землі, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва і експлуатації та обслуговування об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (атомні, теплові, гідро- та гідроакумулюючі електростанції, теплоелектроцентралі, котельні), об`єктів альтернативної енергетики (електростанції з використанням енергії вітру, сонця та інших джерел), об`єктів передачі електричної та теплової енергії (повітряні та кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції, розподільні пункти та пристрої, теплові мережі), виробничих об`єктів, необхідних для експлуатації об`єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів) (п. 2.2 договору);

Код КВЦПЗ: 14.01. для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (п. 2.3)

Функціональне використання: для будівництва біогазової електростанції з переробки залишкових відходів станції аерації м. Дніпро (п. 2.4 договору).

Вказані документи свідчать, що при прийнятті у державну власність земельної ділянки згідно розпорядження від 17.10.2017, при наданні земельної ділянки в оренду розпорядженням від 08.11.2017 та при укладенні договору оренди 17.11.2018 не мало місця зміни цільового призначення земельної ділянки, у зв`язку з чим відхиляються посилання апелянта на те, що Дніпропетровською обласною державною адміністрацією було змінено цільове призначення земельної ділянки площею 3, 2342 га кадастровий номер :01:114:0003

- із - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води) (Код 11.04 згідно КВЦПЗ)

- на - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код 14.01 згідно КВЦПЗ).

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі 925/929/19, зміна виду використання земельної ділянки не зумовлює зміни їх цільового призначення, а тому не потребує окремої процедури, яка необхідна при зміні цільового призначення.

Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, Дніпропетровською обласною державною адміністрацією прийняттям розпорядження № Р-562/0/3-17 від 08.11.2017 не допускалися порушення вимог законодавства, про які зазначав позивач у позовній заяві, та виходячи з вищенаведеного підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування прийнятого у справі судового рішення відсутні.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З огляду на те, що під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не підтверджено неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, що підлягають застосуванню, та не встановлено порушення норм процесуального права щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Вуличного комітету «Дніпровський» с. Дніпрове Дніпропетровської області.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

В той же час заперечення відповідачів на апеляційну скаргу узгоджуються з матеріалами справи та приймаються колегією суддів до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Вуличного комітету «Дніпровський» с. Дніпрове Дніпропетровської області не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 904/4338/19 залишається без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вуличного комітету "Дніпровський" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №904/4338/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №904/4338/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Вуличний комітет "Дніпровський".

4.Матеріали справи №904/4338/19 повернути до Господарського суду м.Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 25.10.2021.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська