УХВАЛА

01 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 915/324/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021

і рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у справі

за позовом Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції"

про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна та визнання права власності на спірний нерухомий об`єкт,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 (повний текст складено 20.09.2021) і рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у справі № 915/324/20, подана 11.10.2021 до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС", Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Звертаючись із касаційною скаргою, Приватне підприємство Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" наводить такі підстави касаційного оскарження:

- неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тобто касаційна скарга подається на підставі пунктів 1 та 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Посилаючись на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначає про неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.09.2020 у справі №757/13243/17, щодо застосування частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" та пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

Разом з тим, касаційна скарга Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС" оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки хоч і містить посилання на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, але не містить належного обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження.

Скаржник не зазначає норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та не наводить пояснень і доводів щодо цієї підстави касаційного оскарження.

Верховний Суд зазначає, що у разі якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, висновок, який зробили суди попередніх інстанцій з цього питання (якщо він наявний), та обґрунтувати мотиви незгоди з таким висновком.

У касаційній скарзі Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС" викладено обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. Водночас належного обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у касаційній скарзі не наведено.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву Приватне підприємство Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" подало у березні 2021 року, її предметом є вимога немайнового характеру про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна та вимога майнового характеру про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Таким чином, позовна вимога про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у розумінні змісту зазначених статей є майновою вимогою. Тому судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, виходячи з вартості майна.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, відповідно до звіту про оцінку вартості майна №26-07-19-ОМ.1 від 24.07.2019 (об`єкт оцінки - нежитловий об`єкт, розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Автомобільна, 1; власник - Приватне підприємство Фірма "ИНТЕРСЕРВИС") вартість оспорюваного майна складає 4 390 195,00 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 установлено у розмірі 2 102,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Приватне підприємство Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" у касаційній скарзі просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у справі № 915/324/20 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, заявник мав сплатити судовий збір у сумі 135 909,85 грн, а саме (2 102,00 грн + 4 390 195,00 грн х 1,5 %) х 200 %, де 2 102,00 - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, 4 390 195,00 - вартість спірного майна, 1,5 % - ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Однак Приватне підприємство Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" додало до касаційної скарги в якості сплати судового збору квитанцію від 08.10.2021 № 0.0..1 на суму 8 408,00 грн. Тобто судовий збір сплачено не в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Приватному підприємству Фірмі "ИНТЕРСЕРВИС" необхідно:

- навести та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали);

- подати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, , а саме у розмірі недоплаченої суми (127 501,85 грн) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір".

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, 291, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у справі № 915/324/20 залишити без руху до 26.11.2021, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Багай