Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1234/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"ОТ-ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Любар М`ясо"

про стягнення 536 443,05 грн

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 13.10.2020 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТ-ГРУП" (м. Луцьк, Волинської області) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Любар М`ясо" (с. Новий Любар, Любарського району, Житомирської області) про стягнення 536 443, 05 грн розглянуто за правилами загального позовного провадження, перше підготовче засідання призначено на 09.11.2020 о 15:30.

26.10.2020 до суду повернулася ухвала суду від 13.10.2020, надіслана на адресу позивача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ухвали суду від 09.11.2020 продовжено підготовче провадження та відкладено підготовче засідання на 18.01.2021 о 11:00, встановлено сторонам спору строки для вчинення процесуальних дій.

17.12.2020 до суду повернулася ухвала суду від 13.10.2020, надіслана на адресу відповідача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "за закінченням терміну зберігання".

21.12.2020 до суду повернулася ухвала суду від 09.11.2020, надіслана на адресу позивача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ухвали суду від 11.01.2021 суд ухвалив провести підготовче засідання 18.01.2021 за участю уповноваженого представника позивача ТОВ "ОТ-ГРУП" адвоката Максимчука Ю.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення "EasyCon".

Відповідно до ухвали суду від 18.01.2021 продовжено підготовче провадження та відкладено підготовче засідання на 22.02.2021, застосувавши ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

25.01.2021 до суду повернулася ухвала суду від 11.01.2021 надіслана на адресу позивача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

01.02.2021 до суду повернулася ухвала суду від 18.01.2021 надіслана на адресу позивача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ухвали суду від 22.02.2021 зупинено провадження у справі № 906/1234/20 на час розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/12876/19, яка містить виключну правову проблему щодо застосування у системному зв`язку з нормами інших законодавчих актів статей 3, 549, 628, 629 ЦК України та статті 61 Конституції України, вирішення якої має міжюрисдикційний характер та є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до ухвали суду від 02.06.2021 повернуто без розгляду заяву ТОВ "ОТ-ГРУП" за вих. №5 від 12.05.21р (вх. №11543/21 від 01.06.21р) про уточнення (зменшення) позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.

Відповідно до ухвали суду від 13.08.2021 поновлено провадження у справі №906/1234/20, приєднано до матеріалів справи копію постанови ВП ВС у справі №910/12876/19, призначено підготовче засідання на 02.09.2021.

Відповідно до ухвали суду від 30.08.2021 задоволено заяву позивача про участь його представника в судовому засідання на "02" вересня 2021 о 10:00 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Відповідно до ухвали суду від 06.09.2021 призначено підготовче засідання на 30.09.2021 о 10:00 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Відповідно до ухвали суду від 30.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.09.2021 о 10:00.

Відповідно до ухвали суду від 01.10.2021 виправлено описку у п. 2 резолютивної частини ухвали суду від 30.09.2021 щодо дати призначення судового засідання на "26 жовтня 2021 о 11:00".

25.10.2021 до суду повернулися ухвали суду від 30.09.2021 та 01.10.2021 надіслані на адресу відповідача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "тимчасово відсутній".

26.10.2021 в судовому засіданні судом відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" було отримано електронний Витяг за №86 щодо юридичної особи-відповідача та встановлено, що юридична адреса останнього відповідає тій на яку господарським судом було надіслано ухвали суду від 30.09.2021 та 01.10.2021.

В судовому засіданні 26.10.2021 судом прийнято вступну та резолютивну частини рішення про часткове задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТ-ГРУП" звернулося з позовом до суду до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Любар М`ясо" про стягнення на його користь 536 443, 05 грн заборгованості, з яких: 175 860, 00 грн основного боргу; 32 736, 50 грн пені, 320 860, 00 грн штрафу, 4 181, 76 грн 3%% річних та 3 129, 62 грн суми інфляційних втрат.

В обгрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов`язання згідно умов, порядку та строків, визначених Договором поставки №160819 від 16.08.2019 року.

Позивач 01.06.2021 року подав суду заяву за вих. №5 від 12.05.2021 року (вх. г/с №11543/21 від 01.06.2021 року) про уточнення (зменшення) позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути 175 860, 00 грн основного боргу, 320 860, 00 грн штрафу, 4 181, 76 грн 3% річних, 3 129, 62 грн суми інфляційних втрат та яка повернута ухвалою суду від 02.06.2021 року без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.

Відповідач відзиву на позов не подав, наразі правова позиція по суті позову суду не відома.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Справу розглянуто за наявними матеріалами справи та на підставі ч.9 ст.165 та ст.178 ГПК України.

26.10.2021 представник позивача адвокат Максимчук Ю.В. на електронну пошту суду, з дотриманням вимог про КЦП, надіслав заяву від 25.10.2021 про розгляд справи без його участі, натомість зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

16 серпня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТ-ГРУП" (Позивач, Постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Любар М`ясо" (Відповідач, Покупець) уклали Договір поставки №160819 (надалі за текстом - Договір №160819) згідно якого Позивач зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим Договором згідно замовлень Покупця поставити окремими партіями та передати у власність покупця товари в узгодженому сторонами асортименті та кількості, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплачувати його в порядку та на умовах, визначених сторонами в даному Договорі.

Предметом поставки за цим Договором є: охолоджені та заморожені елементи м`яса свинини та яловичини, свинина охолоджена та заморожена в напівтушах, розділка свинна, сало свиняче, субпродукти свинні та яловичі та інший товар, згідно специфікації на кожну окрему партію товару (п. 1.2. Договору №160819).

Ціна за одиницю товару встановлюється згідно діючих у Постачальника розцінок на асортимент товару в гривнях з урахуванням ПДВ (п. 3.1. Договору №160819).

Сторони погодили, що ціна за одиницю товару є узгодженою з моменту виставлення Постачальником рахунку на партію товару в асортименті та у кількості погодженій в Комерційній пропозиціїі/або специфікації. Ціна зазначається у видаткових накладних на кожну партію товару (п. 3.2. Договору №160819).

Загальна сума договору складає сумарну вартість поставленого товару згідно всіх видаткових накладних (п. 3.3. Договору №160819).

Оплата вартості товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі протягом 10 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника на умовах узгоджених сторонами в Специфікації на кожну окрему партію Товару у випадку, якщо сторони не погодили Специфікацію на окрему партію товару або в специфікації не погодили умови оплати товару, оплата за товар здійснюється на умовах 100% передоплати згідно виставленого Постачальником рахунку. Оплата за товар проводиться згідно банківських реквізитів вказаних в рахунку Постачальника (п. 5.1. Договору №160819).

У випадку не проведення розрахунків Покупцем згідно умов Розділу 5 даного Договору, Покупець зобов`язується на користь Постачальника сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, а у випадку непогашення заборгованості протягом більш як 7 (сім) календарних днів з моменту прострочення термінів оплати, Покупець зобов`язаний додатково, крім пені, сплатити на користь Постачальника штраф в розмірі 100% від суми заборгованості (п. 8.3. Договору №160819).

Строк дії Договору №160819, згідно 11.1. якого, з 16.08.2019 року по 31.12.2020 року включно, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії Договору сторони не внесли відповідних змін, Договір вважається продовженим на наступні роки на тих самих умовах (п.п. 11.1., 11.2. Договору №160819) (а.с. 12-14).

24.09.2019 року сторони уклали Специфікацію №ОТ-190471 відповідно до якої погодили наступне найменування товару:

- напівтуші свинні заморожені; од. вим. - кг; кількість - 7600; ціна (грн) без ПДВ - 36,75; сума 279 300, 00 грн; ПДВ 55 860, 00 грн; всього з ПДВ 335 160, 00 грн.

Умови поставки: склад постачальника, м. Луцьк, вул. Лідавська 1.

Умови оплати: 100% оплата за товар здійснюється протягом 14-ти календарних днів з моменту відвантаження товару зі складу Постачальника (а.с. 15).

Факт належного виконання позивачем свого зобов`язання по поставці товару підтверджується:

- видатковою накладною №ОТ-190442 від 24.09.2019 року на суму 335 160, 00 грн (а.с. 16);

- актом приймання передачі товару по кількості і якості до договору поставки №160819 від 16.08.2019 року від 24.09.2019 року (а.с. 17);

- рахунком на оплату №ОТ-190471 від 24.09.2019 року на суму 335 160, 00 грн (а.с. 18);

- товарно-транспортною накладною №ОТ-190442 від 24.09.2019 року (а.с. 19).

Відповідач свій обов`язок по сплаті коштів за отриманий товар виконав частково, а саме: 10.10.2019 року сплатив 14 300, 00 грн (платіжне доручення №17); 17.10.2019 року сплатив 70 000, 00 грн (платіжне доручення №25); 18.10.2019 року сплатив 20 000, 00 грн (платіжне доручення №26); 28.10.2019 року сплатив 30 000, 00 грн (платіжне доручення №27); 06.11.2019 року сплатив 15 000, 00 грн (платіжне доручення №33); 28.04.2020 року сплатив 10 000, 00 грн (платіжне доручення №50).

Несплата залишку заборгованості зумовила позивача звернутися з позовом до суду про примусове стягнення заборгованості за поставлений товар на суму 175 860, 00 грн.

Додатково позивач заявив матеріально-правові вимоги про стягнення 32 736, 50 грн пені, 320 860, 00 грн штрафу, 4 181, 76 грн 3% річних, 3 129, 62 грн інфляційних втрат.

Відповідач не скористався правом участі у змагальному процесі . Справу вирішено за наявними матеріалами.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір поставки №160819 за своєю правовою природою є договором поставки, регулюється параграфом 6глави 54 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 ГК України).

За приписами ч.7 ст. 265 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Предметом поставки за загальним правилом є визначена родовими ознаками продукція (ч.1 ст. 266 ГК України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 265 ГК України).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Судом встановлено, що позивач виконав належним чином свій обов`язок перед відповідачем, поставивши товар на загальну суму 335160,00грн, що підтверджується: видатковою накладною №ОТ-190442 від 24.09.2019 року на суму 335160,00 грн; актом приймання передачі товару по кількості і якості до договору поставки №160819 від 16.08.2019 року від 24.09.2019 року; рахунком на оплату №ОТ-190471 від 24.09.2019 року на суму 335 160, 00 грн; товарно-транспортною накладною №ОТ-190442 від 24.09.2019 року.

За умовами Специфікації від 24.09.2019 року товар постачався на умовах 100% оплати за товар протягом 14-ти календарних днів з моменту відвантаження товару.

Частиною 1 ст. 694 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу можу бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Отже, відповідач зобов`язаний був сплатити кошти за отриманий товар до 08.10.2019 року включно.

В матеріалах справи містяться докази часткової сплати коштів відповідачем за отриманий товар, а саме: 10.10.2019 року сплачено 14300,00грн (платіжне доручення №17); 17.10.2019 року сплачено 70 000, 00 грн (платіжне доручення №25); 18.10.2019 року сплачено 20 000, 00 грн (платіжне доручення №26); 28.10.2019 року сплачено 30 000, 00 грн (платіжне доручення №27); 06.11.2019 року сплачено 15 000, 00 грн (платіжне доручення №33); 28.04.2020 року сплачено 10 000, 00 грн (платіжне доручення №50). Загалом відповідач сплатив за отриманий товар кошти в загальній сумі 159 300, 00 грн.

Встановлені судом обставини дають підстави суду визнати обґрунтованою до стягнення суму основного боргу в загальному розмірі 175 860, 00 грн.

2. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 32 736, 50 грн.

Відповідно до частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.2020 910/17753/18, від 20.08.2020 р. у справі 902/959/19; від 10.09.2020 у справі 916/1777/19 ).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України (правові позиції ВС/КГС у постановах від 20 серпня 2020 року у справі №902/959/19, від 09 березня 2021 року у справі №924/441/20).

При цьому умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі №914/508/17, від 12 березня 2020 року у справі №907/65/18).

Водночас сторони у Договорі №56-14/0319 домовились лише про розмір пені за кожен день прострочення, а не про період її нарахування. З врахуванням викладеного, до періоду нарахування пені суд застосовує правило ч.6 ст. 232 ГК України.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (п. 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Судом перевірено розрахунок пені, за наслідками якого здійснено власний розрахунок, зокрема.

За умовами оплати, 14-й календарний день з дати поставки 24.09.2019 року припадає на 08.10.2019 року, отже 09.10.2019 року є початок прострочення платежу.

1) період прострочення: з 09.10.2019 року по 09.10.2019 року, сума боргу 335 160, 00 грн, кількість днів прострочення 1 день, сума пені 303, 02 грн;

- відповідачем частково сплачено 10.10.2019 року кошти в сумі 14 300, 00 грн, тому день сплати для обрахунку не застосовується; сума боргу - 320 860, 00 грн;

2) період прострочення: з 11.10.2019 року по 16.10.2019 року, сума боргу 320 860, 00 грн, кількість днів прострочення 6 днів, сума пені 1 740, 56 грн;

- 17.10.2019 року відповідач частково сплатив кошти в сумі 70 000, 00 грн, тому день сплати для обрахунку не застосовується; сума боргу - 250 860, 00 грн;

- 18.10.2019 року відповідач частково сплатив кошти в сумі 20 000, 00 грн, тому день сплати для обрахунку не застосовується; сума боргу 230 860, 00 грн;

- суд враховує, що день сплати боргу, який припав на 17.10.2019 року не береться для розрахунку пені з підстав того, що день сплати товару не включається до періоду, за який може здійснюватися стягнення пені, оскільки прострочення повинно мати місце протягом повного дня.

3) період прострочення: з 19.10.2019 року по 27.10.2019 року, сума боргу 230 860, 00 грн, кількість днів прострочення 9 днів, сума пені 1 840, 56 грн;

- 28.10.2019 року відповідач частково сплатив кошти в сумі 30 000, 00 грн, тому день сплати для обрахунку не застосовується, сума боргу - 200 860, 00 грн.

4) період прострочення: з 29.10.2019 року по 05.11.2019 року, сума боргу 200 860, 00 грн, кількість днів прострочення 8 днів, сума пені 1 364, 75 грн;

- 06.11.2019 року відповідач частково сплатив кошти в сумі 15 000, 00 грн, тому день сплати для обрахунку не застосовується; сума боргу 185 860, 00 грн;

5) період прострочення: з 07.11.2019 року по 27.04.2020 року, сума боргу 185 860, 00 грн, кількість днів прострочення 173 дні, сума пені 21 702, 37 грн;

- 28.04.2020 року відповідач частково сплатив кошти в сумі 10 000, 00 грн, тому день сплати для обрахунку не застосовується, сума боргу - 175 860, 00 грн;

6) період прострочення: з 29.04.2020 року по 01.07.2020 року (кінцева дата, визначена позивачем для обрахунку), сума боргу 175 860, 00 грн, кількість днів прострочення 64 дні, сума пені 4 535, 84 грн.

Розрахунок позовних вимог про стягнення пені перевірено судом за допомогою калькулятора штрафів, що є складовим інструментом ліцензованої інформаційно-правової системи ЛІГА:ЗАКОН.

Загалом обґрунтованою до стягнення пеня складає 31 487, 10 грн. У стягненні 1 249, 40 грн пені суд відмовляє.

3. Позивачем заявлено до стягнення штраф у сумі 320 860, 00 грн.

Вимога про стягнення штрафу в розмірі 100% від суми заборгованості у разі непогашення заборгованості протягом більш як 7 (сім) календарних днів сторони погодили у п. 8.3. Договору №160819.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (правова позиція, викладена ВПВС у постанові від 01.06.21р. у справі №910/12876/19).

Судом встановлено, що 7 (сьомий) день прострочення виконання грошового зобов`язання припадав на 15.10.2019, отже станом на 16.10.2019 існувала сума боргу 320860,00грн з якої здійснено розрахунок штрафу у розмірі 100% від суми заборгованості.

Позовна вимога про стягнення штрафу в розмірі 320 860,00грн ґрунтується на умові п. 8.3. Договору №160819 та застосована до відповідача правомірно.

Разом з тим, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №7-рп/2013.

Відповідно до ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 23.03.2021 р. у справі №921/580/19 Верховний Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен:

1) з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків;

2) об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з: інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язань; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення у виконанні зобов`язання; невідповідності розміру пені наслідкам порушення; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки); майнового стану сторін.

У вказаній вище постанові від 23.03.2021 р. Верховний Суд також вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 р. у справі 902/538/18).

З огляду на вказане, суд приймає до уваги ступінь виконання зобов`язання по сплаті коштів за отриманий товар, а саме часткову сплату боргу відповідачем за поставлений йому товар на загальну суму 159 300, 00 грн, а оскільки сума штрафу значно перевищує суму основного боргу, вважає за необхідне зменшити розмір штрафу до 50% від суми 320 860,00грн до суми 160 430, 00 грн. У стягненні 160 430, 00грн штрафу суд відмовляє.

4. Позивачем нараховані до стягнення 4 181,76грн 3% річних та 3129,62грн інфляційних втрат.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (п. 43 постанови ВПВС від 07.04.20р. у справі №910/4590/19).

Судом перевірено розрахунок 3% річних, здійснено власний арифметичний розрахунок, зокрема.

1) період прострочення: з 09.10.2019 року по 09.10.2019 року, сума боргу 335 160, 00 грн, кількість днів прострочення 1 день, сума 3% річних 27, 55 грн;

2) період прострочення: з 11.10.2019 року по 16.10.2019 року, сума боргу 320 860, 00 грн, кількість днів прострочення 6 днів; сума 3% річних становить 158, 23 грн;

3) період прострочення: з 19.10.2019 року по 27.10.2019 року, сума боргу 230 860, 00 грн, кількість днів прострочення 9 днів, сума 3% річних 170, 77 грн;

4) період прострочення: з 29.10.2019 року по 05.11.2019 року, сума боргу 200 860, 00 грн, кількість днів прострочення 8 днів, сума 3% річних 132, 07 грн;

5) період прострочення: з 07.11.2019 року по 27.04.2020 року, сума боргу 185 860, 00 грн, кількість днів прострочення 173 дні, сума 3% річних 2 637, 85 грн;

6) період прострочення з 29.04.2020 року по 01.07.2020 року, сума боргу 175 860, 00 грн, кількість днів прострочення 64 дні, сума 3% річних 922, 54 грн.

Загалом обґрунтованою до стягнення 3% річних складає 4 049, 01 грн. У стягненні 132, 75 грн 3% річних суд відмовляє.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначеному Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат, за наслідками якого здійснено власний розрахунок, зокрема.

1) період прострочення: грудень 2019 року по квітень 2020 року, сума боргу 185 860, 00 грн, сукупний індекс інфляції 1,013, сума інфляції 2 418, 36 грн;

- суд констатує, що 06.11.2019 року відбулося часткове погашення заборгованості, тому інфляційна зміна відбувається без урахування листопада 2019 року;

2) період прострочення: травень 2020 року, сума боргу 175 860, 00 грн, сукупний індекс інфляції 1,003, сума інфляції 527, 58 грн.

Загалом обґрунтовані до стягнення інфляційні втрати складають 2 945, 94 грн. У стягненні 183, 68 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Розрахунок позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат перевірено судом за допомогою калькулятора штрафів, що є складовим інструментом ліцензованої інформаційно-правової системи ЛІГА:ЗАКОН.

Відповідач не скористався правом подати суду власні розрахунки стягуваних сум основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат або довести безпідставність їх вимоги позивачем.

У відповідності до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України позивач довів обґрунтованість позовних вимог в частині, визнаній судом.

Щодо розподілу судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 8 051, 53 грн із суми позовних вимог в розмірі 536 443, 05 грн.

До розподілу судового збору суд застосовує пропорцію з огляду на норми п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, зокрема.

Судом визнана обґрунтована до стягнення сума позовних вимог 534 877, 22 грн х 8 051, 53 грн : 536 443, 05 грн = 8 028,17 грн.

Суд констатує, що при застосуванні пропорційного розподілу судового збору враховується в цілому заявлена до стягнення сума штрафних санкцій, незалежно від застосованого судом механізму зменшення її розміру.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір штрафу до 50% від суми 320 860,00 грн до суми 160 430,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Любар М`ясо" (13101, Житомирська область, с. Новий Любар, вул. Бердичівська, буд. 34 - А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТ-ГРУП" (43006, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, ):

- 175 860,00 грн основного боргу;

- 31 487,10 грн пені;

- 160 430,00 грн штрафу;

- 4 049,01 грн 3% річних;

- 2 945,94 грн інфляційних втрат;

- 8 028,17 грн судового збору.

Видати наказ.

4. У стягненні 1 249,40 грн пені, 132,75 грн 3% річних, 183,68 грн інфляційних втрат, 160 430, 00 грн штрафу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 29.10.21

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на юридичну адресу : 1. 43006, Волинська обл., м, Луцьк, вул. Лідавська, 2 (рек. з повідом) ) + на ел. адресу:

3 -4 відповідачу (рек. з повідомл) на юридичну адресу: 1. 13101, Житомирська обл., с. Новий Любар, вул.Бердичівська, 34а (рек. з повідомл), 2. на адресу засновника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (рек. з повідом) + на ел. адресу: