СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Харків Справа № 913/310/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддя Зубченко І.В., суддя Радіонова О.О.

За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Телеснюк І.В Мельничук Б.В. (адвокат), Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, Серія ДП №4233 від 22.03.2019, Ордер серії АЕ №1098150 від 20.09.2021 (за допомогою системи відеоконфренцзв`язку EasyCon) не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№2549Л/3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвіт-Торг", м. Рубіжне, Луганська область
на рішення Господарського суду Луганської області
від14.07.2021 року (повний текст рішення складено і підписано 19.07.2021 року)
у справі за позовом до про№913/310/21 (суддя А. В. Іванов) Товариства з обмеженою відповідальністю Текман, м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю Всесвіт-Торг, м. Рубіжне, Луганська область стягнення 368 966,54 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текман» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всесвіт-Торг», в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №ХА1102/20 від 11.02.2020 за поставлений Товар у розмірі 328 056 грн. 64 коп., пеню в розмірі 13 751 грн. 41 коп. та 25% річних у сумі 27 158 грн. 49 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2020 між сторонами було укладено Договір №ХА1102/20, відповідно до умов якого позивач зобов`язався в порядку і строки, встановлені Договором, передати у власність відповідача Товар у певній кількості та належної якості, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити вартість Товару на умовах та в строк, що визначені Договором.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року (повний текст рішення складено і підписано 19.07.2021 року) у справі №913/310/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Текман, м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Всесвіт-Торг, м.Рубіжне, Луганська область задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Всесвіт-Торг, м. Рубіжне, Луганська область на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Текман, м. Київ заборгованість у розмірі 328 056,64 грн., пеню в сумі 13 751,41 грн., 25% річних у розмірі 27 158,49 грн. та судові витрати у вигляді судового збору у сумі 5 534,50 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Всесвіт-Торг, м.Рубіжне, Луганська область 09.08.2021 року звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №09-08/2 від 09.08.2021 року, в якій просить суд:

- відкрити апеляційне провадження у справі;

- скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року у справі №913/310/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково в частині суми боргу за поставлені товари у розмірі 93 257,18 грн., суми пені у розмірі 296,12 грн. та суми 25% річних у розмірі 511,49 грн. та відповідно розподілити судові витрати, а в решті позовних вимог відмовити.

Відповідач вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим через неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки.

Апелянт акцентує увагу суду на тому, що відповідачем на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження від 26.05.2021 було надано відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги визнавалися частково з доданням 37 (тридцяти семи) копій платіжних доручень на підтвердження оплат за предметом позову (спору) та 3 (трьох) розрахунків показників до податкових накладних, якими вони коригувалися через здійснені повернення товарів позивачу.

Однак в оскаржуваному рішенні було зазначено, що відповідачем суду не було надано доказів здійснення не одного, як зазначив позивач у позові, а трьох повернень товару через неправильну оцінку наданих до суду доказів, в тому числі і на підтвердження повернення товару, згаданого самим позивачем, що призвело на думку відповідача до неправильного встановлення зазначених обставин справи.

В свою чергу, апелянт вважає, що надані докази є документами бухгалтерської звітності, якими здійснювалось коригування податкових накладних щодо розмірів ПДВ з відповідних операцій поставки (зменшення податкового кредиту з ПДВ позивача). Однак, на переконання відповідача, судом вони помилково не взяті до уваги.

Скаржник також вважає, що судом було надано неправильну оцінку внаслідок неповного встановлення обставин справи. які мають значення для справи, помилково оцінивши критично докази проведених оплат за поставлений товар з тридцяти семи наданих до суду копій платіжних доручень про здійснення оплат на користь позивача. Саме лише сумніви суду щодо доказів по справі не можуть слугувати обґрунтованим мотивом прийняття рішення без встановлення дійсної належності або неналежності платіжних доручень, як доказів оплат за поставлений товар, що на думку відповідача, призвело до неправильного вирішення справи та прийняття судом необґрунтованого рішення.

Апелянт вважає, що позивач не заперечив обставин та їх обґрунтувань, викладених відповідачем у відзиві на позов, оскільки відповідач не отримував будь-якої відповіді (заперечень) позивача на його відзив.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Всесвіт-Торг, м. Рубіжне, Луганська область на рішення Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року у справі №913/310/21. Встановлено учасникам справи строк до 23.09.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі. Встановлено учасникам справи строк до 23.09.2021 року включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань (у разі наявності), що пов`язані з розглядом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Всесвіт-Торг, м.Рубіжне, Луганська область на рішення Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року (повний текст рішення складено і підписано 19.07.2021 року) у справі №913/310/21 із доказами надсилання їх копій іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Всесвіт-Торг, м. Рубіжне, Луганська область на рішення Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року у справі №913/310/21 призначено на "20" жовтня 2021 р. о 14:00 год. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

Позивачем було заявлено клопотання про продовження строку для надання відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Всесвіт-Торг на рішення Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року у справі №913/310/21. Клопотання мотивовано тим, що копія апеляційної скарги до позивача не надходила у зв`язку з цим у останнього не було можливості підготувати документи та направити їх до суду у встановлені строк.

Крім того, на електронну адресу суду 20.10.2021 від відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги №13-10/2 від 19.10.2021, в яких останній просить прийняти та долучити до матеріалів апеляційного провадження в справі ці додаткові пояснення. Відзив позивача на апеляційну скаргу вважати таким, що поданий з порушенням встановленого судом строку без поважних причин. Апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі. Розгляд апеляційної скарги провести без участі відповідача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 року, клопотання представника ТОВ «Текман», Мельничука Богданана Валерійовича, про продовження процесуального строку для подання відзиву на апеляційну скаргу задоволено. Продовжено ТОВ «Текман» процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Всесвіт-Торг» на рішення Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 у справі №913/310/21. Долучено до матеріалів справи №913/310/21 відзив позивача. Пояснення директора ТОВ «Всесвіт Торг» (Марини ГОГОЛЄВОЇ) до апеляційної скарги №13-10/2 від 19.10.2021 залишено без розгляду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 року, оголошено перерву в судовому засіданні у справі №913/310/21 до "01" листопада 2021 р. до 14:15 год. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Зобов`язано позивача в строк до 27.10.2021 включно надати письмові пояснення, щодо відображення в бухгалтерському обліку отриманих коштів від відповідача за платіжними дорученнями від 12.12.2020, 30.12.2020, 06.01.2021, 13.01.2021, 29.01.2021 та 02.02.2021.

27.10.2021 на вимогу суду позивач надав пояснення у тому числі у вигляді таблиці, із якої вбачається, що платіжними дорученнями відповідача були сплачені товари, що були поставлені йому по іншим видатковим накладним, які не є предметом спору у цьому позові.

Відповідач посилається на надані ним 37 (тридцять сім) копій платіжних доручень, проте як вже зазначалось, вказані платіжні доручення оплачувались за рахунками, що були виставлені Позивачем до моменту поставок Товару за договором, які є предметом цього спору, оскільки такі поставки відбувались у три дати, а саме 16.10.2020 року, 27.10.2020 року, та 09.02.2021 року, що підтверджується накладними.

Таким чином, виходячи із даних бухгалтерського обліку позивача, платіжними дорученнями відповідача були сплачені товари, що були поставлені йому по іншим видатковим накладним, які не є предметом спору у цьому позові.

Позивач вважає, що апеляційна скарга Відповідача є надуманою, поданою виключно для затягування часу, такою що не містить доказів порушення ані норм матеріального, ані норм процесуального діючого законодавства, не містить доказів порушення закону судом першої інстанції чи Позивачем. Рішення Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року у справі №913/310/21 вважає повністю законним, мотивованим, раціонально складеним, а справу всебічно розглянутою, у зв`язку із цим просить залишити судове Рішення Господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року у справі №913/310/21 без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Судові витрати за розгляд справи Східним Апеляційним господарським судом покласти у повній мірі на відповідача.

У судовому засіданні 01.11.2021р. представник позивача (присутній у режимі відоеконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду) наполягав на вимогах, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просив, на підставі п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України залишити судове рішення господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року у справі №913/310/21 без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Судові витрати за розгляд справи Східним апеляційним господарським судом покласти на відповідача.

Представник відповідача в судове засідання 01.11.2021 р. не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Приймаючи до уваги належне повідомлення всіх учасників справи про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає за можливе про можливість здійснення перегляду рішення суду першої інстанції за наявними у справі документами.

Крім того, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 р. явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

Судове засідання проводилось у режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення, розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua (EаsyCon) у відповідності до вимог статей 197, 222 ГПК України. Складено протокол судового засідання у відповідності до вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст. 270 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Текман» (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Всесвіт-Торг» (Покупець, відповідач) було укладено Договір №ХА1102/20 (далі Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого позивач зобов`язався в порядку і строки, встановлені даним Договором, передати у власність відповідача Товар в певній кількості та належної якості, а відповідач зобов`язався прийняти Товар і оплатити його вартість на умовах, визначених даним Договором (а.с. 20-23).

Кількість та асортимент поставленого Товару зазначається в накладній, складеній на основі замовлення Покупця, яка є невід`ємною частиною даного Договору. Накладні оформлюються на кожну партію поставленого Товару (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 1.3. Договору загальна кількість Товару, який підлягає поставці по даному Договору, визначається як наростаюча кількість по всім поставкам, виконаним згідно з оформленими накладними.

Вартість Товару розрахована на основі офіційного курсу української гривні до долару США, встановленого по курсу готівкової продажі долару США ПАТ КБ Приватбанк на дату оформлення рахунку на поставку партії Товару (п. 2.1. Договору).

За умовами п. 2.2. Договору ціни на поставлений по даному Договору Товар є договірними і вказуються в накладних на кожну партію Товару. Договірна ціна є звичайною і відповідає рівню ринкових цін. Ціни на Товар, поставлений по Договору, зазначаються в гривнах України в еквіваленті долару США.

Відповідно до п. 2.3. Договору загальна сума Договору визначається як наростаюча сума по всім поставкам, виконаним протягом всього терміну дії даного Договору.

За змістом п. 2.4. Договору Покупець оплачує Товар на умовах відстрочки платежу: 60 календарних днів з моменту поставки шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Датою (моментом) оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Всі розрахунки по Договору здійснюються в національній грошовій валюті України (п. 2.6. Договору).

Пунктами 2.10., 2.11. Договору передбачено, що сторони щоквартально проводять звірку по виконаним поставкам Товару і оплаті за Товар, для чого Постачальник готує проект Акту звірки розрахунків і направляє його Покупцеві у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним кварталом, по якому здійснюється звірка розрахунків. Покупець зобов`язується провести звірку і підписати наданий Постачальником Акт, або у випадку розбіжності даних, надати вмотивовану відмову не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання вказаного Акту.

За приписами п.п. 3.1., 3.2. Договору поставка кожної партії Товару здійснюється на основі замовлення Покупця. Замовлення надаються Постачальнику за допомогою факсимільного зв`язку або засобами зв`язку, які забезпечують фіксування тексту і дати замовлення, або будь-яким іншим способом, прийнятним для Сторін. Поставка Товару здійснюється на умовах DDP/EXW.

Приймання Товару за кількістю здійснюється згідно з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР №П-6 від 15.06.1965. Приймання Товару за якістю здійснюється згідно з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР №П-7 від 25.04.1966 (п. 4.1. Договору).

Сторони визначили в п. 7.1., що цей Договір вступає в силу з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31.12.2022.

Даний договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками без жодних застережень та зауважень.

На виконання умов Договору позивач поставив в жовтні 2020 року та в лютому 2021 року відповідачу Товар, що підтверджується видатковими накладними:

- №100691980 від 16.10.2020 на суму 3262 грн. 12 коп.,

- №100691983 від 16.10.2020 на суму 4802 грн. 77 коп.,

- №100691984 від 16.10.2020 на суму 13437 грн. 78 коп.,

- №100691986 від 16.10.2020 на суму 14709 грн. 47 коп.,

- №100691987 від 16.10.2020 на суму 32004 грн. 86 коп.,

- №100691989 від 16.10.2020 на суму 4 794 грн. 78 коп.,

- №100691993 від 16.10.2020 на суму 17785 грн. 44 коп.,

- №100691994 від 16.10.2020 на суму 61577 грн. 88 коп.,

- №100691996 від 16.10.2020 на суму 2734 грн. 02 коп.,

- №100691997 від 16.10.2020 на суму 4840 грн. 00 коп.,

- №100691999 від 16.10.2020 на суму 2907 грн. 97 коп.,

- №100692002 від 16.10.2020 на суму 6123 грн. 01 коп.,

- №100691988 від 16.10.2020 на суму 46133 грн. 95 коп.,

- №100691995 від 16.10.2020 на суму 54762 грн. 25 коп.,

- №100692001 від 16.10.2020 на суму 12990 грн. 04 коп.,

- №100692963 від 27.10.2020 на суму 1488 грн. 00 коп.,

- №100692964 від 27.10.2020 на суму 2003 грн. 00 коп.,

- №100692965 від 27.10.2020 на суму 2396 грн. 99 коп.,

- №100712947 від 09.02.2021 на суму 8332 грн. 31 коп.,

- №100712949 від 09.02.2021 на суму 7111 грн. 32 коп.,

- №100712958 від 09.02.2021 на суму 7595 грн. 70 коп.,

- №100712960 від 09.02.2021 на суму 3574 грн. 33 коп.,

- №100712962 від 09.02.2021 на суму 3887 грн. 87 коп.,

- №100712965 від 09.02.2021 на суму 1659 грн. 38 коп.,

- №100712967 від 09.02.2021 на суму 881 грн. 26 коп.,

- №100712946 від 09.02.2021 на суму 1694 грн. 77 коп.,

- №100712948 від 09.02.2021 на суму 1694 грн. 77 коп.,

- №100712954 від 09.02.2021 на суму 1694 грн. 77 коп.,

- №100712964 від 09.02.2021 на суму 1694 грн. 77 коп.

Всього на загальну суму 328575 грн. 58 коп. (а.с. 24-57).

При цьому, 16.03.2021 було оформлено Повернення постачальнику №2 на суму 518 грн. 94 коп., в зв`язку з чим загальна сума поставленого Товару складає 328 056 грн. 64 коп. (а.с. 76).

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №2904/21 від 29.04.2021, в якій вимагав сплатити суму боргу за товар, пеню та 25% річних, усього на загальну суму 368 966 грн. 54 коп. до 14.05.2021. (а.с. 58-59).

Однак, відповідач вказану претензію залишив без відповіді та заборгованість в розмірі 368 966 грн. 54 коп. не сплатив.

Оскільки відповідачем обов`язок щодо сплати заборгованості за видатковими накладними не виконано, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 368 966 грн. 54 коп.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступні підстави.

Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою договір, який укладено сторонами, є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України). Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором та постачання відповідачу товару на загальну суму 328 056 грн. 64 коп., що підтверджується видатковими накладними від 16.10.2020, 27.10.2020 та 09.02.2021 (а.с. 24-57) з урахуванням повернення постачальнику №2 на суму 518 грн. 94 коп. (а.с. 76).

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладеним між сторонами договором №ХА1102/20 від 11.02.2020 встановлений строк виконання зобов`язання щодо розрахунку за поставлений Товар 60 календарних днів з моменту поставки (п. 2.4 Договору).

Таким чином, відповідач мав оплатити вартість поставленого Товару за видатковими накладними від 16.10.2020 до 15.12.2020, за видатковими накладними від 27.10.2020 до 26.12.2020, за видатковими накладними від 09.02.2021 до 10.04.2021 відповідно.

Втім, у встановлений договором строк, відповідач за поставлений Товар не розрахувався, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 328 056 грн. 64 коп.

Однак, відповідач стверджує, що ним здійснено оплату за поставлений позивачем товар на загальну суму 235 318 грн. 40 коп., на підтвердження чого надав до суду першої інстанції платіжні доручення (а.с. 85-121).

Але, суд першої інстанції оцінив платіжні доручення критично, оскільки згідно умов п. 2.5. Договору в платіжному дорученні покупець вказує дату та номер даного договору, номер та дату рахунку та/або накладної.

Проте, надані відповідачем платіжні доручення не містять дати та номеру договору, дати та номеру накладних, натомість містять вказівку лише на рахунки за відповідними номерами від 26.08.2020, 01.09.2020, 09.09.2020, 10.09.2020, 24.09.2020, 10.08.2020, 05.10.2020 і лише один на рахунок від 26.10.2020.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що сплата відповідачем за платіжними дорученнями від 12.12.2020, 30.12.2020, 06.01.2021, 13.01.2021, 29.01.2021 та 02.02.2021 здійснювалася за рахунками, що були виставлені йому позивачем до моменту поставок товару за договором, які є предметом даного спору. Оскільки такі поставки відбувалися в три дати, а саме 16.10.2020, 27.10.2020 та 09.02.2021, що підтверджується відповідними накладними.

Враховуючи, що оплата за умовами п. 2.4. договору має відбуватися на умовах відстрочки платежу протягом 60 календарних днів з моменту поставки, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що платіжні доручення від 12.12.2020, 30.12.2020, 06.01.2021, 13.01.2021, 29.01.2021 та 02.02.2021 (а.с 86-121) є неналежними доказами на підтвердження оплат, здійснених відповідачем за поставлений позивачем товар згідно накладних від 16.10.2020, 27.10.2020 та 09.02.2021, як і платіжне доручення №3821 від 06.05.2021 (а.с. 85), яке хоча і містить посилання на рахунок від 26.10.2020, однак встановити, що цей рахунок виставлено саме згідно Договору №ХА1102/20 від 11.02.2020 не вбачається за можливе.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 326 053 грн. 64 коп. Належних, допустимих та вірогідних доказів оплати відповідачем заборгованості у вказаній сумі матеріали справи не містять.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем у встановлений Договором строк не оплачено поставлений Товар та не сплачено заборгованість, як того вимагав позивач, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором №ХА1102/20 від 11.02.2020. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмірі 326 053 грн. 64 коп.

В свою чергу, твердження відповідача про те, що повернення постачальнику відбувалося тричі на загальну суму 3173 грн. 30 коп. суд правомірно визнав безпідставним, оскільки доказів на підтвердження повернення товару постачальнику 16.03.2021 на суму 1858 грн. 08 коп., а також 16.04.2021 на суму 796 грн. 28 коп. відповідачем надано не було, крім розрахунків коригування (а.с. 122-124), які також не є належними та достатніми доказами такого повернення, так як лише на їх підставі не можна робити висновок про дійсне отримання товару позивачем.

З огляду на встановлений факт порушення грошового зобов`язання відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення (пені).

Приписами статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (п. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом ч. 2 вищевказаної статті, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За даною справою, умовами п. 5.2 договору №ХА1102/20 від 11.02.2020 сторони погодили, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від своєчасно несплаченої суми за кожен день прострочки, а також сплачує суму боргу з урахуванням індексу інфляції і 25% річних.

Таким чином, приписами законодавства та умовами укладеного сторонами договору №ХА1102/20 від 11.02.2020 встановлена відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату поставленого товару.

В зв`язку з простроченням оплати товару, відповідачу було нараховано пеню на загальну суму 13 751 грн. 41 коп. наступним чином:

-за зобов`язаннями згідно видаткових накладних від 16.10.2020 на загальну суму 278 071 грн. 56 коп. за період з 16.12.2020 по 29.04.2021 пеня становить 13 201 грн. 53 коп.;

-за зобов`язаннями згідно видаткових накладних від 27.10.2020 на загальну суму 5 887 грн. 99 коп. за період з 27.12.2020 по 29.04.2021 - 253 грн. 76 коп.;

-за зобов`язаннями згідно видаткових накладних від 09.02.2021 на загальну суму 44 616 грн. 03 коп. за період з 11.04.2021 по 29.04.2021 - 296 грн. 12 коп. (а.с. 9-16).

Перевіривши розрахунок пені, судова колегія вважає його обґрунтованим та зробленим у відповідності до умов договору та норм чинного законодавства. Тому, вимога позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 13 751 грн. 41 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача 25% річних в сумі 27 158 грн. 49 коп. судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, в силу вимог ч. 1 вищенаваеденої статті, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як зазначила Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі №922/3578/18 системний аналіз ч. 2 ст. 536, ч. 2 ст. 625 та ст. 627 ЦК України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору.

Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення).

В п. 5.1. Договору сторони узгодили, що за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує Постачальнику, зокрема, також суму боргу з урахуванням індексу інфляції і 25% річних.

У відповідності до розрахунку позивачем нараховано 25% річних від простроченої суми невиконаного зобов`язання на загальну суму 27158 грн. 49 коп. наступним чином:

- за зобов`язаннями згідно видаткових накладних від 16.10.2020 на загальну суму 278 071 грн. 56 коп. за період з 16.12.2020 по 29.04.2021 25% річних складають 26 146 грн. 98 коп.;

-за зобов`язаннями згідно видаткових накладних від 27.10.2020 на загальну суму 5 887 грн. 99 коп. за період з 27.12.2020 по 29.04.2021 - 500 грн. 02 коп.;

-за зобов`язаннями згідно видаткових накладних від 09.02.2021 на загальну суму 44 616 грн. 03 коп. за період з 11.04.2021 по 29.04.2021 - 511 грн. 49 коп. (а.с. 9-16).

Судова колегія вважає розрахунок 25% річних, обґрунтованим, зробленим у відповідності до норм чинного законодавства, а вимогу позивача про стягнення з відповідача 25% річних в розмірі 27 158 грн. 49 коп. такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №ХА1102/20 від 11.02.2020 у сумі 328 056 грн. 64 коп., пеня в розмірі 13 751 грн. 41 коп. та 25% річних у сумі 27 158 грн. 49 коп.

Щодо посилання відповідача на неправильну оцінку обставин, помилкову оцінку доказів, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач звертаючись із позовною заявою до суду першої інстанції обґрунтував свої позовні вимоги у позовній заяві із наданням відповідних доказів.

Судом досліджено та підтверджено укладання між позивачем та відповідачем договору, підтверджено поставку товару за договором (що не заперечується і самим відповідачем). Однак, суму заборгованості, із якою погоджується останній, не сплатив, чим порушено договірні зобов`язання перед позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, за результатами аналізу наявних у справі доказів судом визначено, що вказані відповідачем оплати здійснювались за рахунками, що були йому виставлені позивачем до моменту поставок товару за договором, які є предметом цього спору. Оскільки такі поставки відбувались у три дати, а саме 16.10.2020 року, 27.10.2020 року та 09.02.2021, що підтверджується накладними.

Посилання відповідача на те, що позивач не заперечив обставин та їх обґрунтувань, викладених відповідачем у відзиві на позов, оскільки відповідач не отримував будь-якої відповіді (заперечень) позивача на його відзив, судова колегія вважає необгрунтованими.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В свою чергу, встановлюючи фактичні обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд зазначає, що у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи Щодо якості судових рішень міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Принцип змагальності необхідно розглядати як основоположний компонент концепції справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та принцип ефективної участі.

Пункт 4 ст. 129 Конституції України змагальність сторін прямо пов`язує зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Наразі сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Всесвіт-Торг», м. Рубіжне, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року у справі №913/310/21 задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 236, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Всесвіт-Торг», м. Рубіжне, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 14.07.2021 року (повний текст рішення складено та підписано 19.07.2021 року) у справі №913/310/21 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2021 року (повний текст рішення складено та підписано 19.07.2021 року) у справі №922/569/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 01.11.2021 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 02.11.2021 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова