ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/754/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Правничі послуги"

до відповідача Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 140 382, 15 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

У судове засідання учасники справи не прибули.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Правничі послуги" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 140 382, 15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, згідно Договорів про надання юридичних послуг: №01/10/18-С від 01.10.2018; №01/02/19-С від 01.02.2019; №24/05/19-С від 24.05.2019; №30/05/19-С від 30.05.2019; №21/01/20-СТС від 21.01.2020; №16/03/20-СТС від 16.03.2020; №22/06/20-СТС від 22.06.2020; №31/08/20-СТС від 31.08.2020; №14/01/21-СТС від 14.01.2021.

Ухвалою суду від 07.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.09.2021.

Ухвалою суду від 28.09.2021 розгляд справи відкладено на 19.10.2021.

У судове засідання 19.10.2021 представник позивача не з`явився, однак 01.10.2021 від останнього надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 19.10.2021 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Зважаючи на викладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання 19.10.2021 з розгляду справи №918/754/21 по суті, при цьому суд здійснив усі можливі заходи для його повідомлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Явка представників сторін у судове засідання з розгляду справи по суті 19.10.2021 обов`язковою не визнавалася.

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 19.10.2021, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у судовому засіданні за відсутності представників сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши у судовому засіданні подані позивачем документи і матеріали справи в сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між Комунальним підприємством "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Правничі послуги" (Виконавець) було укладено Договори про надання юридичних послуг, а саме: Договір №01/10/18-С від 01.10.2018 (вартість послуг становить 5 000, 00 грн); №01/02/19-С від 01.02.2019 (вартість послуг становить 40 000, 00 грн); №24/05/19-С від 24.05.2019 (вартість послуг становить 40 000, 00 грн); №30/05/19-С від 30.05.2019 (вартість послуг становить 5 000, 00 грн); №21/01/20-СТС від 21.01.2020 (вартість послуг становить 40 000, 00 грн); №16/03/20-СТС від 16.03.2020 (вартість послуг становить 20 000, 00 грн); №22/06/20-СТС від 22.06.2020 (вартість послуг становить 40 000, 00 грн); №31/08/20-СТС від 31.08.2020 (вартість послуг становить 10 000, 00 грн); №14/01/21-СТС від 14.01.2021 (вартість послуг становить 5 500, 00 грн). Загальна вартість Договорів становить 205 500, 00 грн.

За умовами вищевказаних Договорів Виконавець за дорученням Замовника зобов`язався надати Замовнику юридичні послуги, зазначені у п. 2 договорів, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити такі послуги.

Відповідно до пунктів 5 Договорів вартість послуг визначається Виконавцем у акті приймання-передачі наданих юридичних послуг.

За наслідками виконання вищевказаних договорів між Виконавцем та Замовником було підписано ряд Актів приймання - передачі наданих юридичних послуг, а саме: від 24.05.2019; 29.05.2019; 05.12.2019; 26.02.2020; 22.07.2020; 26.10.2020; 16.12.2020; 26.03.2021 та 07.04.2021, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками.

За умовами п. 5.1 Договорів, Замовник здійснює оплату послуг на підставі виставленого рахунку або після підписання акту приймання-передачі наданих юридичних послуг протягом п`яти календарних днів з моменту його підписання.

Відповідачем оплачено частково отримані юридичні послуги, а саме: 11.03.2019 на суму 20 000 грн; 29.03.2019 на суму 10 000, 00 грн; 08.01.2020 на суму 20 000, 00 грн; 26.11.2020 на суму 10 000, 00 грн; 29.12.2020 на суму 20 000, 00 грн. Всього сплачено на суму 80 000, 00 грн.

Таким чином, з урахуванням часткових оплат, сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договорами становить 125 500, 00 грн.

23.07.2021 позивачем було надіслано для відповідача, рекомендованим повідомленням про вручення цінного листа, претензію №1 про сплату заборгованості, однак була залишена без відповіді та задоволення.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України та ч. 1 ст. 509 ЦК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом відповідач у встановлений Договорами строк зобов`язання з оплати отриманих послуг перед позивачем не виконав.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 125 500, 00 грн грунтуються на договорі і законі та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної статті позивачем на суму простроченого грошового зобов`язання нараховано 10 730, 15 грн - інфляційних втрат та 4 152, 00 грн - 3 % відсотки річних.

Суд, здійснивши власний розрахунок 3 % відсотків річних, за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір обґрунтованих відсотків річних становить - 4 174, 85 грн, при заявленому - 4 152, 00 грн.

За приписами ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, при перевірці вірності розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, суд враховує суми та періоди, визначені позивачем у розмірі 4 152, 00 грн.

Крім того суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних збитків, за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що обґрунтований розмір даних компенсаційних виплат становить 10 461, 57 грн, при заявленому - 10 730, 15 грн. Відтак, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати, які за розрахунком суду складають 10 461, 57 грн.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних збитків в сумі - 10 730, 15 грн підлягає частковому задоволенню в розмірі - 10 461, 57 грн. У решті позовних вимог в частині стягнення інфляційних збитків в сумі 268, 58 грн - слід відмовити.

Відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 152, 00 грн та інфляційних втрат у розмірі 10 461, 57 грн є законними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими, підтвердженими матеріалами справи, а відповідно такими що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач довів несвоєчасність виконання грошових зобов`язань зі сторони відповідача згідно Договорів про надання юридичних послуг, а відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми та перевіривши суми заявлених до стягнення 3% відсотків річних та інфляційних збитків, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Правничі послуги" до Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, не спростовані відповідачем та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 125 500, 00 грн - основного боргу, 4 152, 00 грн - 3% річних та 10 461, 57 грн - інфляційних втрат. У решті позовних вимог в частині стягнення 268, 58 грн інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 2 265, 65 грн покладається на відповідача, решта - на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, місто Сарни, вул. Кулікова, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАВНИЧІ ПОСЛУГИ" (33027, м. Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 5, кв. 1, поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" (ЄДРПОУ банку 14360570, код банку 333391) основний борг в сумі 125 500 (сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 10 461 (десять тисяч чотириста шістдесят одна) грн 57 коп., три відсотки річних в сумі 4 152 (чотири тисячі сто п`ятдесят два) грн. 00 коп. та 2 265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн 65 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У решті позовних вимог в частині стягнення 268, 58 грн інфляційних втрат слід - відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 жовтня 2021 року.

Суддя А.М. Горплюк