ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р. Справа№ 910/3228/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційних скарг Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021

у справі №910/3228/21 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 125 176,02 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (далі - ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця», відповідач) про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 125 176,02 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем, як перевізником, зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21 позов задоволено частково, стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 103 951,14 грн та судовий збір у розмірі 1885,10 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт втрати частини вантажу та розмір збитків за залізничними накладними №№51861417 від 24.11.2020, 51863298 від 24.11.2020, 51861425 від 24.11.2020, 51890309 від 26.11.2020, 51723211 від 16.11.2020, 51650901 від 12.11.2020, 51717486 від 16.11.2020, 51875227 від 25.11.2020 підтверджено належним чином, а також відповідачем не спростовано факт наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування скарги відповідач зазначав, що суд не перевірив доводи відповідача щодо зазначення відправником у залізничних накладних вологості вантажу та не застосував під час визначення величини недостачі 2 % (суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто); судом не надано належної правової оцінки тому, що довідки про вартість 1 тонни вугілля, яке перевозилось у вагонах, вказаних у зазначених залізничних накладних були підписані директором та начальником відділу планування та інвестицій, та не містять підпису головного бухгалтера, що свідчить про неналежність таких довідок, як засобів доказування у справі; жодних інших доказів, зокрема, договору поставки №1-1-2016/006 від 27.01.2016, на підставі яких можливо встановити ціну товару, матеріали справи не містять, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність суми збитків, яка є предметом спору; судом залишено поза увагою невиконання позивачем та АТ «ДТЕК Західенерго» ухвали суду від 15.04.2021 про витребування доказів; ухвалюючи оскаржуване рішення, суд помилково дійшов висновку про доведеність позивачем вартості відправленого вантажу та наявність у останнього збитків; судом залишено поза увагою доводи відповідача про відсутність у його діях складу господарського правопорушення.

В апеляційній скарзі скаржник також виклав клопотання про витребування в Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» належним чином засвідченої копії договору поставки від 27.01.2016 №1-1-2016/006 з усіма додатками, а також платіжні доручення або ж інші фінансові документи, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за залізничними накладними №№51861417, 51863298, 51861425, 51890309, 51729424, 517232211, 51875221, 51650901, 51717486, 51875227.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Водночас ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», не погоджуючись із рішенням суду, також звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів, та без надання їм всебічної оцінки.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказував на те, що в матеріалах справи наявні всі необхідні докази на підтвердження позовних вимог, а судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було зазначено про невідповідність поданої позовної заяви матеріалам справи; в акті № 482004/662/537 по вагону 56964521 допущена технічна помилка та замість залізничної накладної № 51875227 вказана залізнична накладна № 51875221.

В апеляційній скарзі ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» викладено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване отриманням оскаржуваного рішення 11.06.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 апеляційну скаргу ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 23.07.2021, 27.07.2021 та 02.08.2021 від ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», а також 27.07.2021 від Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» надійшли заяви про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 поновлено ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21, відкрито спільне апеляційне провадження за апеляційними скаргами Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» та ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21, постановлено розгляд апеляційних скарг здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційні скарги; встановлено ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» строк для подання заперечень щодо клопотання скаржника про витребування доказів; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги позивача, відповідач вказував на недоведеність позовних вимог за залізничними накладними №517232211 та №51875221, оскільки такі не були долучені позивачем в якості доказів до позовної заяви.

Позивач правом, наданим статтею 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу відповідача не надав, про строк для подання відзиву на апеляційну скаргу був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» завантажило кам`яне вугілля:

1) у вагони №56542202 в кількості 69000 кг, №56493521 в кількості 69000 кг, №56994882 в кількості 71000 кг, №56965403 в кількості 68900 кг, №52523065 в кількості 69600 кг, №61079042 в кількості 70000 кг, №53744876 в кількості 70500 кг по накладній №51875227 від 25.11.2020;

2) у вагони №56744931 в кількості 71000 кг, №56216005 в кількості 69500 кг, по накладній №51890309 від 26.11.2020;

3) у вагони №56090137 в кількості 69500 кг, №60037413 в кількості 69300 кг по накладній №51723211 від 16.11.2020;

4) у вагони №59670455 в кількості 69200 кг, №62523279 в кількості 69300 кг по накладній №51717486 від 16.11.2020;

5) у вагон №60357068 в кількості 69600 кг по накладній №51861417 від 24.11.2020;

6) у вагон №61077434 в кількості 69000 кг накладній №51861425 від 24.11.2020;

7) у вагон №62005905 в кількості 69400 кг, по накладній №51729424 від 16.11.2020;

8) у вагон №56737554 в кількості 70700 кг, по накладній №51650901 від 12.11.2020;

9) у вагон №56964521 в кількості 69600 кг по накладній №51875221 від 25.11.2020;

10) у вагон №61077418 в кількості 69700 кг по накладній №51863298 від 24.11.2020.

З вказаних залізничних накладних вбачається, що відповідач прийняв у ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на станції Курахівська Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов`язався доставити його на станції Бурштин Львівської залізниці; одержувач ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго».

Вантажоодержувач - Відокремлений підрозділ «Бурштинська теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (в особі директора та головного бухгалтера Відокремленого підрозділу «Бурштинська теплова електрична станція»), передав право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними №№51861417 від 24.11.2020, 51863298 від 24.11.2020, 51861425 від 24.11.2020, 51890309 від 26.11.2020, 51729424 від 16.11.2020, 51723211 від 16.11.2020, 51650901 від 12.11.2020, 51717486 від 16.11.2020, 51875227 від 25.11.2020, вантажовідправнику - ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», що підтверджується належним чином оформленим та засвідченим переуступним підписом вантажоодержувача на відповідних залізничних накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення згідно вказаних залізничних накладних, у зв`язку з чим вагони №№56542202, 56493521, 56994882, 56965403, 52523065, 61079042, 53744876, 56744931, 56216005, 56090137, 60037413, 59670455, 62523279, 60357068, 61077434, 62005905, 56737554, 61077418 з вантажем (вугілля кам`яне) прибули з недостачею, про що були складені відповідні комерційні акти.

Посилаючись на те, що АТ «Укрзалізниця» зобов`язане відшкодувати ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» вартість недостачі вантажу у сумі 125 176,02 грн, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду частково погоджується з доводами ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» та рішенням суду першої інстанції, а доводи Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Загальні умови перевезення на підставі ч. 2 ст. 908 ЦК України визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Аналогічні положення передбачено ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут залізниць України), останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом залізниць України регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту залізниць України поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту залізниць України).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Абзацом 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення у вищевказаних залізничних накладних зазначено відповідну масу вантажу (вугілля кам`яного) у вагонах. Правильність внесених відомостей до вказаних накладних підтверджена підписом представника відправника.

За приписами ч. 1 ст. 307 ГК України, ст. 22 Статуту залізниць України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Пунктом 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з комерційним актом №482004/665 при контрольному переважуванні вагону №56542202 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 67900 кг, що менше вантажного документу на 1100 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/664 при контрольному переважуванні вагону №56493521 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 61150 кг, що менше вантажного документу на 7850 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/666 при контрольному переважуванні вагону №56994882 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 65700 кг, що менше вантажного документу на 5300 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/658 при контрольному переважуванні вагону №56965403 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 63750 кг, що менше вантажного документу на 5150 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/659 при контрольному переважуванні вагону №52523065 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 65100кг, що менше вантажного документу на 4500 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/663 при контрольному переважуванні вагону №61079042 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 67050 кг, що менше вантажного документу на 2950 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/660 при контрольному переважуванні вагон; №53744876 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 69000 кг, що менше вантажного документу на 1500 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/664 при контрольному переважуванні вагон; №59670455 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 64850 кг, що менше вантажного документу на 4350 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/645 при контрольному переважуванні вагон №62523279 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 66850 кг, що менше вантажного документу на 2450 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/627 при контрольному переважуванні вагон №56737554 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто-69150 кг, що менше вантажного документу на 1550 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/662 при контрольному переважуванні вагон №56964521 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто -61350 кг, що менше вантажного документу на 7250 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/643 при контрольному переважуванні вагону №56090137 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 66600 кг, що менше вантажної документу на 2900 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/642 при контрольному переважуванні вагону №60037413 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто-63850 кг, що менше вантажного документу на 5450 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

На станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці були складені комерційні акти №450003/681 від 18.11.2020.

Згідно з комерційним актом №450003/681 при контрольному переважуванні вагону №62005905 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 66650 кг, що менше вантажного документу на 2750 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

На станції Бурштин Львівської залізниці були складені комерційні акти №388103/530, №388103/529, №388103/528 від 27.11.2020, №388103/533, №388103/532 від 29.11.2020.

Згідно з комерційним актом №388103/533 при контрольному переважуванні вагону №53744931 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 68350 кг, що менше вантажного документу на 2650 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/532 при контрольному переважуванні вагону №56216005 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 67050 кг, що менше вантажного документу на 2450 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/528 при контрольному переважуванні вагону №61077434 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 66000 кг, що менше вантажного документу на 3400 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/530 при контрольному переважуванні вагону №61077418 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 66350 кг, що менше вантажного документу на 3350 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/529 при контрольному переважуванні вагону №60357068 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось нетто - 67550 кг, що менше вантажного документу на 2050 кг. На поверхні вантажу виявлене поглиблення. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, вищевказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнаються судом належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах №№56542202, 56493521, 56994882, 56965403, 52523065, 61079042, 53744876, 56744931, 56216005, 56090137, 60037413, 59670455, 62523279, 60357068, 61077434, 62005905, 56737554, 61077418.

Будь-які зауваження щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факти їх опротестування з боку сторін в матеріалах справи відсутні.

При цьому, правильність внесених відомостей до вказаних накладних підтверджена підписом представника відправника, а тому судом апеляційної інстанції відхиляються доводи апелянта ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» щодо допущеної технічної помилки в комерційному акті №482004/662/537 по вагону 56964521 та зазначення замість залізничної накладної №51875227, залізничної накладної №51875221 (а.с. 25).

Вимогами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 ЦК України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу регулюється Статутом залізниць України, норми якого є спеціальними у сфері залізничних перевезень і не суперечать положенням ЦК України і ГК України.

За приписами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вищенаведені положення законодавства та обставини справи свідчать про відповідальність саме відповідача, як перевізника, за спірну нестачу.

При цьому, відповідачем, всупереч ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин, тобто не спростовано відсутність своєї вини у незабезпеченні збереження переданого йому вантажу.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України та статтями 114 і 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано суду довідки, підписані директором та начальником відділу з планування та інвестицій ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», згідно з якими вартість 1 тонни відвантаженого вугілля становить:

- по накладній №51875227 - 2444,68 грн з ПДВ;

- по накладній №51890309 - 1781,04 грн з ПДВ;

- по накладній №51723211 - 1784,20 грн з ПДВ;

- по накладній №51717486 - 1809,82 грн з ПДВ;

- по накладній №51861417 - 2444,68 грн з ПДВ;

- по накладній №51861425 - 2444,68 грн з ПДВ;

- по накладній №51729424 - 1809,82 грн з ПДВ;

- по накладній №51650901 - 1614,14 грн з ПДВ;

- по накладній №51875221 - 2444,68 грн з ПДВ;

- по накладній №51863298 - 2444,68 грн з ПДВ.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 623 ЦК України, ст. 314 ГК України, а також ст. 115 Статуту залізниць України, колегія суддів вважає, що надані позивачем довідки вантажовідправника, в яких визначена вартість однієї тонни вантажу, відправленого згідно вищевказаних накладних, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак, розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.

При цьому, посилання Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» в апеляційній скарзі на непідписання зазначених довідок головним бухгалтером позивача, колегія суддів відхиляє, адже, як було зазначено вище, за змістом ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу може бути визначена на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Водночас, ані вказаною нормою, ані будь-якою іншою нормою законодавства не встановлено обов`язкової форми щодо такого документу, у тому числі, необхідність його підписання саме головним бухгалтером.

Відповідно до п. 2.7. роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.02. № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Разом з тим, у вказаному роз`ясненні наведено невичерпний перелік документів відправника, якими може підтверджуватися вартість втраченого під час перевезення залізницею вантажу.

Пунктом 27 Правил перевезення вантажів встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Позивачем також правомірно враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. «г» ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Як встановлено місцевим господарським судом, розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка відповідно до п. 27 Правил перевезення вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем було вугілля кам`яне марки г-газовий у твердому стані (п. 20 залізничних накладних), складає 1% від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах.

Доводи відповідача про те, що при визначенні суми норми природної втрати маси вантажу підлягав застосуванню коефіцієнт 2%, а не 1%, як помилково вказав суд першої інстанції, колегія суддів відхиляє, оскільки у залізничних накладних не зазначено про те, що вантаж перевозився у вологому стані, а у п. 50 деяких накладних, вказано про здійснення заходів проти змерзання - «Обмаслено в кількості 1%».

Варто зауважити, що контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів, що підтверджують заперечення щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків, відповідач ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надав.

При цьому, при визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, застосовуванню підлягають норми Статуту залізниць України, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14.

Наведеним повністю спростовуються доводи апелянта Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» щодо неправильного визначення позивачем розміру збитків, у зв`язку з чим такі відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Апеляційний суд зазначає, що у даній справі на позивача покладений обов`язок доведення розміру вартості саме втраченого вантажу, а не всього вантажу, який був відправлений. Розмір збитків, враховуючи положення ст.225 ГК України та ст.115 Статуту залізниць України, є підтвердженим відповідно до законодавства України.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що згідно комерційного акту № 450003/681/508 від 18.11.2020 (а.с. 7) вагон № 620059005, відправлено по накладній № 51729424 (а.с. 67) та зазначено в останній, що вона є досильною до основної відправки за накладною № 51717486.

Відповідно до довідки, підписаної директором та начальником відділу з планування та інвестицій ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», вартість 1 тонни відвантаженого вугілля за залізничною накладною № 51717486 від 16.11.2020 становить - 1 809,82 грн з ПДВ (а.с. 29).

З огляду на викладене, а також те, що судом встановлено факт незбереження відповідачем прийнятого до перевезення вантажу, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві вартість втраченого під час перевезення залізницею вантажу у сумі 107 672,12 грн.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

За приписами ст. 133 Статуту залізниць України, передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, на вищевказаних залізничних накладних міститься переуступний напис за підписами директора та головного бухгалтера ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», скріплений печаткою товариства, який свідчить про передачу права на пред`явлення позову позивачеві, тобто від вантажоодержувача до вантажовідправника, що не суперечить статті 133 Статуту залізниць України.

Посилання апелянта Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» на недоведеність позивачем понесення ним реальних збитків, зокрема, ненадання доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на те, що у даній справі позивачем є вантажовідправник, відтак, збитки, завдані позивачеві, не залежать від оплати вантажу та полягають у самому факті нестачі вантажу.

За таких обставин, з огляду на заявлені предмет та підставу позову, колегія суддів вважає, що факт оплати позивачем вартості вугілля не входить до предмету доказування у даній справі, а тому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» щодо залишення судом першої інстанції поза увагою невиконання позивачем та АТ «ДТЕК Західенерго» ухвали суду від 15.04.2021 про витребування доказів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідальність перевізника, у даному випадку залізниці, передбачена положеннями ст. 110 Статуту залізниць України, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 924 ЦК України, ст. 314 ГК України. У свою чергу, за змістом статей 113, 127 Статуту залізниць України обов`язок доведення відсутності вини в разі втрати вантажу покладено на перевізника, чого останнім зроблено не було.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені обставини справи та вищевикладені приписи законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково, у зв`язку з чим з АТ «Укрзалізниця» підлягає стягненню на користь ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» 107 672,12 грн.

При цьому, судова колегія відхиляє як безпідставне клопотання скаржника Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» про витребування доказів, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, у якому відповідач просив витребувати у позивача та Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» оригінали Договору поставки від 27.01.2016 №1-1-2016/006 із всіма додатками, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за залізничними накладними №№51861417, 51863298, 51861425, 51890309, 51729424, 517232211, 51875221, 51650901, 51717486, 51875227 та платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджують оплату Акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго» вартості поставленого вугілля згідно з вищевказаними залізничними накладними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 клопотання відповідача про витребування доказів задоволено частково, у порядку ст.81 Господарського процесуального кодексу України витребувано у ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» та АТ «ДТЕК Західенерго» належним чином засвідчені копії договору поставки від 27.01.2016 №1-1-2016/006 із всіма додатками, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за залізничними накладними №№51861417, 51863298, 51861425, 51890309, 51729424, 51723211, 51875221, 51650901, 51717486, 51875227 та платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджують оплату АТ «ДТЕК Західенерго» вартості поставленого вугілля згідно з вищевказаними залізничними накладними.

06.05.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній повідомив про неможливість надання суду витребуваних ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 документів, оскільки він не є стороною правовідносин, що виникли з договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006.

Згідно зі ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Разом з тим, з огляду на те, що наявними в матеріалах справи залізничними накладними підтверджується обсяги поставленого вантажу, а також в матеріалах справи містяться довідки відправника ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо вартості 1 тонни вугілля, апеляційний господарський суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання відповідача про витребування доказів.

Крім того, відповідачем у клопотанні не зазначено жодних заходів, що вживались особою для отримання у позивача таких доказів самостійно, що свідчить про недотримання положень статті 81 ГПК України при зверненні з даним клопотанням до суду.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

З огляду на встановлені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази та вимоги законодавства, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» вартість нестачі вантажу у розмірі 107 672,12 грн. В іншій частині позову, а саме, в стягненні 17 503,90 грн необхідно відмовити.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 3-4 ч.1 ст. 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» та часткового скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21.

Водночас, доводи апеляційної скарги Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вказана апеляційна скарга має бути залишена без задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 14 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта. Разом з тим, на останнього покладаються витрати понесені позивачем за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та частковим задоволенням апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21 задовольнити частково

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 у справі №910/3228/21 скасувати частково та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вул.Є.Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка(п), вул. Нагорна, будинок 1А, ідентифікаційний код 33959754) суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 107672 (сто сім тисяч шістсот сімдесят дві) грн 12 коп. та судовий збір у розмірі 1952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 20 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.»

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вул.Є.Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка(п), вул. Нагорна, будинок 1А, ідентифікаційний код 33959754) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1702 (одна тисяча сімсот дві) грн 50 коп.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи № 910/3228/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз