ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2340/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ЮГ ТРАНС» (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 32, офіс 110, код ЄДРПОУ - 42799123)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АРИН-БЕРД» (6500, м. Одеса. Проспект Небесної Сотні, буд.34, код ЄДРПОУ - 43775669, електронна пошта: )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача:. Власюк В.В. - на підставі ордера серії АІ №1150061 від 08.09.2021р.

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «АРТ-ЮГ ТРАНС», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «АРИН-БЕРД» про стягнення заборгованості у розмірі 99 339 грн 05 коп., пені у розмірі 6 713 грн, 3% річних у розмірі 1 702 грн 32 коп., інфляційних втрат у розмірі 6 313 грн 12 коп.

Ухвалою суду від 09.08.2021р. позовну заяву ТОВ «АРТ-ЮГ ТРАНС» залишено без руху. 27 серпня 2021р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 23.09.2021р.

Ухвалою суду від 23.09.2021р. відкладено судове засідання на 12.10.2021р. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2021р. судове засідання відкладено на 28.10.2021р.

Позивач - ТОВ «АРТ-ЮГ ТРАНС», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві .

Відповідач - ТОВ «АРИН-БЕРД» , відзив на позовну заяву до суду не надав, явку свого представника у судові засідання не забезпечив. Ухвали суду, направлені на юридичну адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернулися до суду не врученими із посиланням «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.165 ГПК України.

Позивач у справі зазначає, що 16.12.2021р. між ТОВ «АРТ-ЮГ ТРАНС» (Постачальник) та ТОВ «АРИН-БЕРД» (Покупець) було укладено Договір поставки №1-1612/20 АКБ, на виконання якого позивач здійснив відповідачу поставку продовольчих товарів на загальну суму 99 339 грн 05 коп., що підтверджується видатковою накладною №1382 від 21.12.2020р. на суму 55 856 грн 37 коп. та видатковою накладною №1410 від 28.12.2020р. на суму 43 482 грн 68 коп.

Товар був прийнятий без зауважень та заперечень, про що свідчить підпис уповноваженої особи та печатка ТОВ «АРИН-БЕРД» на видаткових накладних.

При здійсненні зазначених операцій позивач зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, позивач зауважив, що доказів втрати печатки, її підробки чи іншого незаконного використання третіми особами відповідач до матеріалів справи не надав.

Таким чином, з позиції позивача, видаткові накладні №1382 від 21.12.2020р. на суму 55 856 грн 37 коп. та №1410 від 28.12.2020р. на суму 43 482 грн 68 коп. є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідають вимогам, зокрема,ст.9 зазначеного Закону та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин.

Відповідно до п.5.3 Договору Покупець зобов`язується здійснити оплату в повному обсязі за поставлений товар, на умовах відстрочки платежу протягом 5 банківських днів з моменту отримання товару та підписання сторонами відповідної видаткової накладної.

Позивач зазначає, що станом на 28.07.2021р. ТОВ «АРИН-БЕРД» не здійснило оплати за поставлений товар, у зв`язку із чим, за даними позивача, за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 99 339 грн 05 коп.

Також, позивач зазначив, що відповідно до п.8.2 Договору кожна із сторін за кожен день прострочення виконання свого зобов`язання з поставки або оплати товару сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час такого прострочення . Для Постачальника неустойка вираховується від вартості тієї частини партії товару, поставка якої прострочена, а для Покупця- від суми простроченого платежу.

На підставі зазначеного пункту договору позивач нарахував відповідачу пеню у загальному розмірі 6 713 грн 92 коп.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 1 702 грн 32 коп. та інфляційні втрати у розмірі 6 313 грн 12 коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

Враховуючи все викладене, позивач просить суд стягнути з ТОВ «АРИН-БЕРД» на свою користь заборгованість у розмірі 99 339 грн 05 коп., пеню у розмірі 6 713 грн, 3% річних у розмірі 1 702 грн 32 коп., інфляційні втрати у розмірі 6 313 грн 12 коп.

У якості нормативного обґрунтування, позивач також послався на положення ст.ст. 526, 530, 610, 612, 692 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 236 Господарського кодексу України.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, судом встановлено, що 16.12.2021р. між ТОВ «АРТ-ЮГ ТРАНС» (Постачальник) та ТОВ «АРИН-БЕРД» (Покупець) було укладено Договір поставки №1-1612/20 АКБ, відповідно до п.1.1 якого Постачальник поставляє Покупцю продовольчі товари (товар), у кількості, асортименті і за цінами згідно з погодженими сторонами видатковими накладними, які формуються на підставі заявок Покупця, а Покупець приймає товар, оплачуючи його повну вартість в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо поставки товару.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у зв`язку з укладенням Договору поставки у сторін виникли взаємні обов`язки.

Пунктом 11.3 Договору передбачено, що він діє з моменту підписання обома сторонами по 31.12.2020р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами умов Договору.

Умови поставки товару визначено сторонами у розділі 3 Договору . Зокрема, сторони домовилися, що відповідно до заявки Покупця (здійсненої в усному або письмовому вигляді електронною поштою, засобами зв`язку (факс) ) Постачальник оформляє видаткову накладну, в якій зазначається вид товару, його кількість, ціна та загальна вартість товару 9 п.3.2). Товар переходить у власність Покупця після фактичної передачі. Моментом фактичної передачі товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної (п.3.5 ).

Згідно п.4.2 Договору ціна товару визначається у відповідності із ціною, яка вказана в пропозиції Постачальника (прайс-листі) з обов`язковим відображенням такої ж ціни в видаткових накладних.

Відповідно до розділу 5 Договору розрахунки за договором проводяться в національній валюті України. Оплата за товар проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в Договорі. Покупець зобов`язується здійснити оплату в повному обсязі за поставлений товар, на умовах відстрочки платежу протягом 5 банківських днів з моменту отримання товару та підписання сторонами відповідної видаткової накладної.

За матеріалами справи, позивач здійснив поставку ТОВ «АРИН-БЕРД» продовольчих товарів на загальну суму 99 339 грн 05 коп., що підтверджується видатковою накладною №1382 від 21.12.2020р. на суму 55 856 грн 37 коп. та видатковою накладною №1410 від 28.12.2020р. на суму 43 482 грн 68 коп.

Товар був прийнятий без зауважень та заперечень, про що свідчить підпис уповноваженої особи та печатка ТОВ «АРИН-БЕРД» на видаткових накладних.

При цьому, суд зауважує, що згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами ст.9 зазначеного Закону (в редакції станом на дату складання видаткових накладних підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Відповідно до п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо..

Отже, матеріали справи містять докази проведення сторонами господарської операції щодо поставки товару ТОВ «АРИН-БЕРД».

За приписами ч.1, ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, у зв`язку із отриманням товару у Покупця виникло безумовне зобов`язанням щодо оплати його вартості .

За умовами п.7.3 Договору Покупець зобов`язаний прийняти і оплатити поставлені товари відповідно до вимог цього Договору.

Відповідно до п.5.3 Договору Покупець зобов`язується здійснити оплату в повному обсязі за поставлений товар, на умовах відстрочки платежу протягом 5 банківських днів з моменту отримання товару та підписання сторонами відповідної видаткової накладної.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Але, матеріали справи не містять доказів оплати ТОВ «АРИН-БЕРД» за поставлений товар, у зв`язку із чим, за даними позивача, за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 99 339 грн 05 коп.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з ТОВ «АРИН-БЕРД» заборгованості у сумі 99 339 грн 05 коп. є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.8.2 Договору кожна із сторін за кожен день прострочення виконання свого зобов`язанням з поставки або оплати товару сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час такого прострочення . Для Постачальника неустойка вираховується від вартості тієї частини партії товару, поставка якої прострочена, а для Покупця- від суми простроченого платежу.

Перевіривши наданий позивачем у якості додатку до позовної заяви розрахунок пені, судом встановлено, що він є вірним, у зв`язку із чим вимога позивача щодо стягнення з ТОВ «АРИН-БЕРД» пені у розмірі 6 713 грн 92 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 1 702 грн 32 коп. та інфляційні втрати у розмірі 6 313 грн 12 коп., які також підлягають стягненню.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що в силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Враховуючи матеріали справи, судом встановлено наявність порушеного права позивача, за захистом якого він правомірно звернувся до суду, виходячи з положень ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України,

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «АРТ-ЮГ ТРАНС» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування . Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ЮГ ТРАНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРИН-БЕРД» про стягнення заборгованості у розмірі 99 339 грн 05 коп., пені у розмірі 6 713 грн, 3% річних у розмірі 1 702 грн 32 коп., інфляційних втрат у розмірі 6 313 грн 12 коп. - задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРИН-БЕРД» (6500, м. Одеса. Проспект Небесної Сотні, буд.34, код ЄДРПОУ - 43775669, електронна пошта: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ЮГ ТРАНС» (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 32, офіс 110, код ЄДРПОУ - 42799123) заборгованість у розмірі 99 339 грн 05 коп., пеню у розмірі 6 713 грн, 3% річних у розмірі 1 702 грн 32 коп., інфляційні втрати у розмірі 6 313 грн 12 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2021 р.

Суддя Н.В. Рога