ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3338/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Гребенюк Т.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (, вул. Болбочана Петра, буд. 54, м. Харків, 61093)
до Відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області (, пров.Спортивний, буд. 14, смт. Дворічна, Дворічанський район, Харківська область, 62702)
про стягнення коштів у розмірі 61 958, 49 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулося до суду із позовом до Відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про стягнення заборгованості, яка складає 61 958, 49 грн., з яких - 54 714, 12 грн. - основного боргу, 3071, 09 грн. - інфляційних втрат, 717, 84 грн. - 3% річних, 3455, 44 грн. - пені. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань за Договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 22.02.2021 року №41DB617-1292-21.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розгляд справи №922/3338/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов ; позивачу, встановлено строк на подання до суду відповіді на відзив - п`ять днів з дня отримання відзиву.

Від Відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області надійшов відзив (вх. 21986/21 від 20.09.2021), яким відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3071,09 грн. інфляційних втрат та 717,84 грн. 3% річних; у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3455,44 грн. відмовити, та зменшити розмір пені на 75%.

Зазначає, що Відділ освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області є бюджетною установою, яка здійснює свою фінансову діяльність відповідно до Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів. Відповідач з метою погашення заборгованості неодноразово звертався з листами до Дворічанського селищного голови для виділення додаткових коштів для погашення заборгованості, але кошти так і не були виділені.

Наголошує, що відповідач не мав можливості своєчасно зробити розрахунки за послуги з постачання природного газу, здійснюючи всі можливі дії для недопущення заборгованості та належного виконання договору, про що повідомляв представників позивача. Тому, відповідач не повинен нести господарську відповідальністю у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних, у задоволенні яких відповідач просить відмовити.

Крім того, з огляду на нездійснення позивачем жодних дій щодо досудового врегулювання питання штрафних санкцій, ненадходження до відповідача жодної претензії щодо накладення штрафних санкцій, позивачем не зазначалось, що ним були понесені збитки за несвоєчасну оплату за послуги з постачання природного газу, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за Договором не мали негативних наслідків у вигляді збитків, позивач просить зменшити розмір пені на 75%.

До Господарського суду Харківської області надійшла відповідь на відзив (вх. 22738 від 28.09.2021), якою позивач просить позовну заяву про стягнення заборгованості з оплати послуги з газопостачання задовольнити у повному обсязі з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що встановлена умовами договору міра відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді сплати пені у розмірі не більшому, ніж передбаченому чинним законодавством, а також у вигляді сплати інфляційних та річних на рівні передбаченому ст. 625 Цивільного кодексу України відповідає критеріям розумності, справедливості та пропорційності, наслідкам правопорушення, оскільки визначений розмір відсотків річних, пені спроможний компенсувати позивачу втрати, який він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення розрахунку боржником.

При цьому, заявлений позивачем розмір заборгованості становить 54 714,12 грн., в той час як розмір належних до сплати відсотків річних складає 717,84 грн., пені 3455,44 грн., інфляційних 3071,09 грн., що не дозволяє стверджувати про його нерозумність, несправедливість та неспіврозмірність.

Позивач вважає, що проценти річних та інфляційні втрати нараховуються незалежно від вини боржника та сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Також, посилання відповідача щодо відсутності фінансування (бюджетних коштів) є необґрунтованими, оскільки відсутність коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доводи відповідача про наявність підстав для звільнення від відповідальності у вигляді стягнення нарахованої пені через недотримання досудового порядку врегулювання спору є безпідставними, оскільки частиною 2 статті 222 Господарського кодексу України встановлено право, а не обов`язок учасника господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів звернутися до нього з письмовою претензією.

Відповідач 04.10.2021 надіслав заперечення на відповідь позивача на відзив (вх. №23282), які за змістом є аналогічними із відзивом на позовну заяву, додавши наступне.

Виплата пені, річних та інфляційних потягне несправедливі наслідки для відповідача, який є органом управління освіти, що здійснює нарахування та виплату заробітної плати всім працівникам освіти громади, сплачує за комунальні послуги закладів освіти, а також забезпечує безпечне середовище в закладах освіти громади.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (далі - Постачальник) та Відділом освіти, молоді та спору Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області (далі - Споживач) укладено Договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DB617-1292-21.

Пунктом 1.1 Договору визначено, що Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році товар за кодом ДК021:2015-09120000-6 «газове паливо» (природний газ), (далі-газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий обсяг постачання газу до 5 040,4 куб.м. (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору, планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в Додатку 1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Додатком 1 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DB617-1292-21 від 22.02.2021 визначено планові обсяги постачання газу у лютому 2021 році 2520,40 куб.м., у березні 2021 році 2520,00 куб.м.

Згідно з пунктом 4.2. Договору визначено, що оплата газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України-гривні в наступному порядку:- оплата в розмірі 100 % (сто відсотків) за фактично переданий Постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додаткового заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Відповідно до п. 5.5.2 Договору, Споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість газу на умовах та обсягах, визначених Договором.

Цей Договір набуває чинності з дати цього підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ «Харківгаз Збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.03.2021 р., сторони домовились, що дія договору розповсюджується на відносини між сторонами з 01.02.2021 у відповідності до ч. 3 ст. 631 ЦК України, а частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 9.1. Договору).

Під час дії Договору № 41DB617-1292-21 від 22.02.2021 у лютому 2021 року та березні 2021 року, позивач здійснив поставку відповідачу природного газу на загальну суму 175412,96 грн., про що свідчать Акт приймання-передачі №ХО381004844 від 28.02.2021 (згідно з яким Постачальником передано Споживачеві за лютий 2021 року 9516,81 куб.м. природного газу вартістю 94216,52 грн.) та Акт приймання-передачі №ХО381005277 від 31.03.2021 (згідно з яким Постачальником передано Споживачеві за березень 2021 року 8201,66 куб.м. природного газу вартістю 81 196,44 грн.), які підписані представниками позивача та відповідача, а також скріплені печатками сторін.

Проте, за поставлений природний газ відповідач не розраховувався з позивачем в повному обсязі в порядку та строки, визначені умовами договору. Як вказує позивач, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 54714,12 грн.

Позивач звернувся на адресу відповідача з вимогою про стягнення заборгованості за поставлений природний газ у сумі 54 714,12 грн. (а.с.18).

Враховуючи те, що відповідач не виконав обов`язок з оплати газу, позивачем було також нараховано до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України та згідно з п. 6.2.1. Договору, пеню у розмірі 3455, 44 грн.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має праве вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1,2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору № 41DB617-1292-21 від 22.02.2021 позивач поставив відповідачу природний газ, що підтверджується Актом приймання-передачі №ХО381004844 від 28.02.2021 (згідно з яким Постачальником передано Споживачеві за лютий 2021 року 9516,81 куб.м. природного газу вартістю 94216,52 грн.) та Актом приймання-передачі №ХО381005277 від 31.03.2021 (згідно з яким Постачальником передано Споживачеві за березень 2021 року 8201,66 куб.м. природного газу вартістю 81 196,44 грн.).

Проте, в порушення умов Договору, відповідач за поставлений природний газ розрахувався частково, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 54714,12 грн. не сплатив, та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленої заборгованості.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про визнання вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ за Договором на постачання природного газу № 41DB617-1292-21 від 22.02.2021 в розмірі 54714,12 грн. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 717,84 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3071,09 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про здійснення оплати за переданий газ у визначені Договором строки, суд, перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних за договором, які надані позивачем, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3071,09грн. інфляційних та 717,84 грн. 3%річних у зв`язку із несвоєчасним виконанням своїх грошових зобов`язань.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочену заборгованість у сумі 3455,44 грн.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.2.1. Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

З огляду на вищезазначені положення Договору та ст. 232 Господарського кодексу України, розрахунок пені за прострочення виконання зобов`язання здійснений позивачем правомірно.

Також, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення пені на 75%.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначає, що Відділ освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області є бюджетною установою, яка здійснює свою фінансову діяльність відповідно до Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів. Відповідач з метою погашення заборгованості неодноразово звертався з листами до Дворічанського селищного голови для виділення додаткових коштів для погашення заборгованості, але кошти так і не були виділені. Крім того, позивачем не здійснено жодних дій щодо досудового врегулювання питання штрафних санкцій, до відповідача не надходило жодної претензії щодо накладення штрафних санкцій, позивачем не зазначено, що ним були понесені збитки за несвоєчасну оплату за послуги з постачання природного газу, а також дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за Договором не мали негативних наслідків у вигляді збитків.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідачем не наведено і не доведено обставин, з якими, враховуючи положення законодавства пов`язують право суду на зменшення розміру неустойки.

Лист №01-24/259 від 23.03.2021 та кошторис на 2021 рік, яким передбачені видаткі на оплату природного газу у розмірі 97600,00 грн., суд не вважає належними доказами на підтвердження обставин, що надають право суду на зменшення розміру неустойки, враховуючи факт перевищення планових обсягів поставки природного газу у лютому та березні 2021 року.

Так, підписуючи Договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», який містить умови щодо стягнення пені за прострочення оплати та беручи на себе зобов`язання з своєчасної оплати, відповідач, діючи вільно і на власний розсуд, мав усвідомлювати наслідки вчинення несвоєчасної оплати.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не визначені законодавством як підстави для звільнення від відповідальності у вигляді стягнення пені, і як підстави для зменшення розміру пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені слід відмовити.

За таких обставин, перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені, судом встановлено, що даний розрахунок є арифметично вірним, а тому, суд задовольняє позов у цій частині у розмірі 3455,44грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" задовольнити.

Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області (, пров.Спортивний, буд. 14, смт. Дворічна, Дворічанський район, Харківська область, 62702) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (, вул. Болбочана Петра, буд. 54, м. Харків, 61093) заборгованість з оплати за спожитий природний газ у розмірі 61 958, 49 грн., з яких - 54 714, 12 грн. - основного боргу, 3071, 09 грн. - інфляційних втрат, 717, 84 грн. - 3% річних, 3455, 44 грн. - пені та 2270,00 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати накази в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "25" жовтня 2021 р.

Суддя Т.Д. Гребенюк