ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

02 листопада 2021 року Справа № 915/1571/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: Фермерського господарства «УРОЖАЙ» (55500, Миколаївська обл., Єланецький р-н, селище міського типу Єланець, вул. Ватутіна, буд. 7; адреса електронної пошти представника: ; ідентифікаційний код 25374434)

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м. Миколаїв, проспект Миру, буд. 34; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 39825404)

про: визнання протиправними дій, скасування наказу про припинення права постійного користування, визнання права постійного користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

28.10.2021 Фермерське господарство «УРОЖАЙ» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 26.10.2021 (вх. № 16140/21) (з додатками), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею, 14,80 га., ріллі, наданої ОСОБА_2, посвідченого державним актом на право постійного користування землею серія МК №257, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №26, розташовану в межах території Мало української сільської ради Єланецького району Миколаївської, області;

- скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №14-1813/14-18-СГ від 29.03.2018р. «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою»;

- визнати за Фермерським господарством «Урожай» 4 право постійного користування земельною ділянкою, загальною площею 14,8 га., що розташована в межах території Малоукраїнської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, яка зазначена у Державному акті на право постійного користування землею серія МК №257, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №26, виданого на ім`я ОСОБА_2

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Глави 1 Розділу III Господарського процесуального кодексу України за такими підставами.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За змістом статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак позовна заява Фермерського господарства «УРОЖАЙ» б/н від 26.10.2021 (вх. № 16140/21) не відповідає вимогам ст. 162, 164 ГПК України, оскільки:

По-перше, позовна заява не містить відомостей, передбачених ч. 3 ст. 162 ГПК України, а саме:

1) позовна заява не містить належного зазначення змісту позовних вимог. Так, за змістом п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Під вимогою слід розуміти матеріально-правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Таким чином, звертаючись до суду, позивачу необхідно: 1) визначити право, за захистом якого він звертається до суду, та законодавство, яким регулюються спірні відносини, вказати обставини, з яких випливає, що зазначене право позивача порушене зобов`язаною особою - відповідачем; у відповідності до викладеного позивач має 2) визначити коло відповідачів як осіб, якими порушено право позивача що підлягає захисту; 3) обрати належний спосіб захисту порушеного права (передбачений загальним або спеціальним законодавством), який відповідає меті звернення до суду та призводить до потрібного результату, відповідно до якого 4) сформулювати позовну вимогу, якщо їх декілька вимоги щодо кожного з відповідачів та 5) вказати матеріально-правові підстави позовних вимог (конкретні норми закону та/або підзаконного нормативного акту).

Суд зазначає, що позбавлений права визначати замість позивача позовні вимоги, оскільки відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

З огляду на викладене, позивачу необхідно визначитися та вказати у позові, яким чином задоволення першої позовної вимоги про визнання протиправними дій призводить до ефективного відновлення прав позивача на землю, враховуючи, що позивачем заявлено другу позовну вимогу про скасування наказу.

Крім того, суд зауважує, що позивачем за текстом позовної заяви взагалі не наведено відповідних обґрунтувань щодо першої заявленої позовної вимоги.

Отже позивачу слід перш за все визначитися із способом захисту права та відповідно остаточно сформулювати позовні вимоги.

2) позовна заява не містить належного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, що суперечить вимогам п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, зокрема не зазначено та не надано суду доказів, що підтверджують вказані позивачем у позові обставини, а саме - щодо заяви гр. ОСОБА_1 стосовно вирішення питання про повернення з постійного користування у державну власність земельної ділянки.

Вказане свідчить про те, що виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, як це передбачено п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, здійснений позивачем неналежним чином.

По-друге, до позовної заяви не додано документів, передбачених ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, а саме: всупереч п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України не додано документу, який підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Так, приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивачем у позовній заяві викладено три позовні вимоги немайнового характеру:

- про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою;

- про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №14-1813/14-18-СГ від 29.03.2018 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою»;

- про визнання за Фермерським господарством «Урожай» права постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 гривні.

З урахуванням наведеного, судовий збір за три заявлені вимоги немайнового характеру повинен складати 6810,00 грн (2270,00 * 3).

Позивачем до позову в якості доказів сплати судового збору надано:

- квитанцію № 0.0..1 від 26.10.2021 на суму 2270,00 грн;

- квитанцію № 0.0..1 від 26.10.2021 на суму 2270,00 грн.

Отже, виходячи з заявлених позивачем вимог, підлягає доплаті судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невиконання позивачем вимог ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, суд зауважує, що при поданні позовної заяви позивачем зазначено Єланецьку селищну раду як третю особу, однак не вказано статусу такої третьої особи (з самостійними вимогами, чи без таких, на стороні позивача, чи відповідача), а також не обґрунтовано належним чином підстав залучення третьої особи до участі у даній справі. Суд зауважує, що при вирішенні питання про залучення до участі у справі третьої особи слід з`ясовувати наявність чи відсутність юридичного інтересу такої особи щодо спору, який розглядається.

Таким чином, керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Фермерського господарства «УРОЖАЙ» б/н від 26.10.2021 (вх. № 16140/21) у справі № 915/1571/21 залишити без руху.

2. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

3. Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.Г. Смородінова