ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. Справа№ 910/18896/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання: Ващенко В.А.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 (дата підписання рішення 29.04.2021)

у справі № 910/18896/20 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик"

про стягнення 55 455 001,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" про стягнення 55 455 001,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано зобов`язання з оплати вартості природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 18-570-Н від 06.11.2018, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55 455 001,97 грн за зобов`язаннями грудня 2018р., січня-грудня 2019р., січня-липня 2020р.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/18896/20 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у сумі 55 455 001,97 грн та судовий збір в розмірі 735 700,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти до розгляду дану скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/18896/20 та ухвалити нове рішення, з урахуванням платіжного доручення від 26.12.2019 про сплату 150 000,00 грн, яким позов задовольнити частково, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у сумі 55 302 001,97 грн, судові витрати розподілити відповідно до задоволених вимог.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що разом із відзивом на позов від 09.02.2021 суду було надано належним чином завірені витяги із особового рахунку, в тому числі від 26.12.2019 про сплату 150 000,00 грн. з призначенням платежу: "згідно постанови КМУ від 23.08.2017 № 667; за природний газ згідно із договором 18-570-Н від 06.11.2018 в т.ч. ПДВ 20% - 25 000 грн", однак, зазначена сума не була врахована позивачем при наданні документів та розрахунку позову.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду 16.08.2021, вказує на те, що платіжних доручень, витягів із особового рахунку з відміткою банку про надходження коштів до відзиву на позов, відповідачем не було надано, натомість відповідачем до відзиву на позовну заяву додано виписки витрат, які не є належним доказом здійснення оплати за договором.

Крім того, позивач вказує на те, що 26.12.219 відповідачем платіж на суму 150 000,00 грн згідно договору 18-570-Н від 06.11.2018 не здійснювався; однак, 26.12.2019 відповідачем було здійснено платіж із призначенням платежу: "згідно постанови КМУ від 23.08.2017 № 667; за природний газ згідно із договором 18-570-Н від 06.11.2018 в т.ч. ПДВ 20% - 216 666,67 грн" на суму 1 300 000,00 грн, що було зараховано у рахунок погашення боргу за актом листопада 2018р., що вбачається із розрахунку позовних вимог. Платіж у сумі 150 000,00 грн було здійснено відповідачем із призначенням платежу: "згідно постанови КМУ від 23.08.2017 № 667; за природний газ згідно із договором 18-570-Н від 06.11.2018 в т.ч. ПДВ 20% - 25 000 грн" 27.11.2019, який було також зараховано у рахунок погашення боргу за актом листопада 2018р.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/18896/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №910/18896/20 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржником протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021, шляхом подання відповідної заяви, а саме примірник апеляційної скарги викладений у новій редакції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/18896/20 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 09.09.2021.

У судовому засіданні 09.09.2021 був присутній представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України. Кореспонденція, надіслана на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик", за адресою: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 4б, оф. 5 (трек-номер 982) повернулася до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/18896/20 до 12.10.2021.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, перебування суддів у відпустках, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/18896/20 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання

Представники позивача та відповідача у судове засідання, призначене на 12.10.2021, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06.11.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу №18-570-Н, відповідно до п. 1.1 якого позивач, за договором продавець, зобов`язується передати відповідачу, за договором покупцю, у 2018 році природний газ, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що передається за цим договором, використається відповідачем виключно для постачання побутовим споживачам (п.1.2 договору).

Також до договору укладено додаткові угоди №1 від 26.11.2018, №2 від 26.12.2018, №3 від 31.01.2019, №4 від 26.02.2019, №5 від 20.03.2019, №6 від 29.03.2019, №7 від 19.04.2019, №8 від 17.05.2019, №9 від 27.06.2019, №10 від 27.06.2019, №11 від 19.07.2019, №12 від 31.07.2019, №13 від 20.08.2019, №14 від 30.09.2019, №15 від 18.10.2019, №16 від 14.11.2019, №17 від 20.12.2019, №18 від 30.01.2020, №19 від 27.02.2020, №20 від 23.03.2020, №21 від 23.04.2020, №22 від 27.04.2020, №24 від 25.06.2020, №25 від 03.07.2020, №26 від 27.07.2020, якими змінювалися періоди передачі природного газу, обсяги газу, порядок та умови передачі природного газу, ціна газу, пролонгувався строк дії договору відповідно до періодів передачі газу, змінювалася назва позивача, тощо.

Приймання-передача природного газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі (п.3.2 договору).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п.5.3 договору).

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 69 213 929,32 грн, що підтверджується актами-приймання передачі природного газу, а саме: від 30.11.2018 на суму 6 905 350,93 грн; від 30.12.2018 на суму 8 854 451,64 грн; від 31.01.2019 на суму 9 617 565,82 грн; від 28.02.2019 на суму 7 503 091,91 грн; від 31.03.2019 на суму 6 195 692,53 грн; від 30.04.2019 на суму 3 271 405,45 грн; від 31.05.2019 на суму 1 447 418,81 грн; від 30.06.2019 на суму 869 825,82 грн; від 31.07.2019 на суму 859 597,88 грн; від 31.08.2019 на суму 777 311,23 грн; від 30.09.2019 на суму 787 754,22 грн; від 31.10.2019 на суму 1 537 634,87 грн; від 30.11.2019 на суму 3 347 583,84 грн; від 31.12.2019 на суму 4 302 741,64 грн; від 31.01.2020 на суму 4 818 263,04 грн; від 29.02.2020 на суму 3 508 852,70 грн; від 31.03.2020 на суму 2 540 932,92 грн; від 30.04.2020 на суму 1 132 853,11 грн; від 31.05.2020 на суму 427 352,17 грн; від 30.06.2020 на суму 324 172,58 грн; від 30.07.2020 на суму 184 076,21 грн.

Відповідно до п.6.1 договору оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно коштами 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету затверджених постановою КМУ від 04.03.2002р. №256 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних відповідачем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються відповідачем позивачу до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання відповідачем позивачу до 25 числа (включно) передбаченого в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем частково, на суму у розмірі 13 758 927,35 грн, сплачено вартість природного газу, що підтверджується наявними в матеріалами справи витягами із особового рахунку.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, відповідно до розрахунку позовних вимог станом на 31.08.2020 заборгованість відповідача перед позивачем за переданий газ становить 55 455 001,97 грн за зобов`язання грудня 2018р., січня-грудня 2019р., січня-липня 2020р.

Будь-яких інших доказів оплати матеріали справи не містять.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу природного газу на загальну суму 69 213 929,32 грн, що підтверджується актами-приймання передачі природного газу та факт часткової оплати відповідачем за поставлений природний газ, на суму у розмірі 13 758 927,35 грн., у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на суму у розмірі 55 455 001,97 грн.

Докази повної оплати відповідачем поставленого позивачем відповідачу природного газу в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 55 455 001,97 грн основного боргу є такою, що відповідає нормам законодавства та підтверджена матеріалами справи.

Щодо твердження відповідача про сплату 26.12.2019 заборгованості у розмірі 150 000,00 грн. з призначенням платежу: "згідно постанови КМУ від 23.08.2017 № 667; за природний газ згідно із договором 18-570-Н від 06.11.2018 в т.ч. ПДВ 20% - 25 000 грн", однак, зазначена сума не була врахована позивачем при наданні документів та розрахунку позову, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинним документом, який може підтвердити факт здійснення господарської операції - оплати вартості природного газу, може бути платіжне доручення, банківська виписка із відміткою банку про надходження коштів.

Натомість додані відповідачем виписки витрат є внутрішнім документом та не є належним та допустимим доказом, в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, здійснення оплати за договором.

В свою чергу, відповідачем не надано платіжних доручень чи банківських виписок із відміткою банку про надходження коштів.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків, викладених у оскаржуваному рішенні господарського суду першої інстанції.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/18896/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/18896/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №910/18896/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/18896/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Газовик".

4. Справу № 910/18896/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.11.2021, після виходу судді Суліма В.В. із відпустки.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко