ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1623/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Бєляновського В.В., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

від ФОП Салошина О.В. - адвокат Іванова Н.М., ордер серії ВЕ № 1045117 від 24.09.2021;

Представник Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2021

по справі № 915/1623/20

за позовом за позовом Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича,

до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс»,

про стягнення грошових коштів у сумі 419745 грн. 30 коп.

суддя суду першої інстанції: Давченко Т.М.

час та місце винесення рішення: 10:40, м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області

повний текст рішення складено - 28.07.2021.

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем пред?явлено позов про стягнення з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (далі - КП ММР «Миколаївелектротранс») у порядку ст.ст. 222, 224, 225 ГК України грошових коштів у загальній сумі 419745 грн. 30 коп. - збитків, завданих підприємцю Салошину внаслідок вчинення йому відповідачем з 31.05.2018 і по даний час перешкод у користуванні майном, орендованим за укладеним з КП ММР «Миколаївелектротранс» договором від 01.08.2016 оренди окремого індивідуально визначеного майна.

Розмір збитків визначений позивачем виходячи з висновку економічного експертного дослідження від 03.11.2020 № 135-0012, складеного на замовлення позивача судовим експертом з судової економічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Кочетовою І.Ю., та додатків до цього висновку відомості дослідження первинних документів щодо договору оренди від 01.08.216 № 115, договору компенсації податку на землю від 01.02.2018 № 116 за період 2017-2019 р.р.; відомостей дослідження документів щодо оплати праці найманих працівників підприємця Салошина (ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_3.); розрахункової відомості щодо упущеної вигоди підприємця Салошина за липень 2018 року - серпень 2020 року (т.1, а.с. 117-127).

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2021 позов фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на користь фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича, збитки у загальній сумі 255419,04 грн. із яких:

7095,35 грн. - збитки зі сплати орендної плати згідно договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115 від 01.08.2016, завданих підприємцю Салошину через неможливість користування об?єктом оренди за період з червня 2018 року по серпень 2019 року;

15194,40 грн. ? збитки зі сплати компенсації податку на землю згідно договору компенсації земельного податку від 01.08.2016 № 116, завданих підприємцю Салошину через неможливість користування об?єктом оренди за період з червня 2018 року по серпень 2019 року;

23745,83 грн. ? збитки, завдані позивачу через необхідність виплати заробітних плат працівникам позивача під час вимушеного простою та сплати передбачених законодавством відповідних зборів і внесків;

209383,46 грн. ? упущена вигода підприємця Салошина за період неможливості користування об?єктом оренди з липня 2018 року по серпень 2020 року,

а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 3831,29 грн. та грошові кошти на відшкодування витрат на підготовку експертного висновку в сумі 7303,71 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В мотивах прийнятого судового рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем доведено наявність указаних вище збитків та зв?язок між протиправною поведінкою боржника та цими збитками ? оскільки підприємець Салошин у спірний період не мав можливості здійснення господарської діяльності на об`єкті, орендованому з цією метою, внаслідок унеможливлення КП ММР «Миколаївелектротранс» з 31.05.2018 і протягом усього спірного періоду доступу позивача і його працівників до об`єкту оренди шляхом навішення замків на орендовані позивачем ворота та недопуску представників позивача до орендованого майна.

Крім того, матеріалами справи та рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 915/824/18 підтверджується, що позивачем вжито заходів з метою запобігання виникнення збитків або їх зменшенню, а саме, неодноразово направлялися відповідачу претензії, а у подальшому ініційовано розгляд спору в судовому порядку та примусове виконання рішення суду.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2021 по справі №915/1623/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що в Господарському суді Миколаївської області на розгляді перебуває справа № 915/467/21 за позовом КП ММР «Миколаївелектротранс» до ФОП Салошина О.В. про визнання недійсними Договору № 115 та Додаткової угоди. Підставами даного позову стало недотримання при укладенні Договору № 115 вимог частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України.

З огляду на викладене, Відповідача вважає, що відмовивши у задоволенні клопотання про зупинення провадження, не дослідивши усі докази по справі, продовживши розгляд та винісши рішення від 21.07.2021 року № 915/1623/20 судом першої інстанції грубо порушено право Відповідача на справедливий суд, принцип змагальності сторін.

Скаржник також не погоджується з відмовою в проведенні судової фізико-хімічної експертизи, оскільки проведення експертизи було зумовлено тим, що Відповідач дізнався про наявність підписаної між сторонами Додаткової угоди до договору компенсації податку на землю №116 від 01.08.2016 року, про укладення якої Відповідачу не було відомо, і примірника якої він не мав.

Відповідач зазначає, що Додаткова угода впливає на строк розрахунку збитків позивача з компенсації податку на землю, вносить зміни в частині строку дії основного Договору № 115, а також, що документ, законність якого є сумнівною, не може вважатись доказом по справі.

Крім того, скаржник не погоджується з рішенням суду щодо відмови в проведенні судової економічної експертизи, та обставин, які мали б бути з`ясовані.

Проведення експертизи було зумовлено тим, що у Висновку № 135-0012 допущені невідповідності займаної Позивачем площі; включено при проведенні розрахунків договору зберігання № 2 від 07.08.2015 року, який укладений між Позивачем та КП ММР «Капітальне будівництво міста Миколаєва» про зберігання власності (автотранспорту) за адресою: м. Миколаїв, вул. Дзержинського, 49/10; безпідставно нараховано шкоду виходячи з Акта обстеження № 2 від 18.06.2018 року, яким зафіксовано фактичну займану площу земельної ділянки, на яку ФОП Салошин не мав жодних правових підстав для використання.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюка І.Г., суддів: Бєляновський В.В., Богатиря К.В. що підтверджується витягом з протоколу розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021.

Ухвалою Південо - західного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2021 у справі № 915/1623/20.

Призначено справу № 915/1623/20 до розгляду на 19.10.2021 о 12:00 год.

Фізична особа-підприємець Салошин Олексій Володимирович правом на подання відзиву на апеляційну скарги не скористалася.

У судовому засіданні 19.10.2021 представник Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича заперечував щодо доводів та вимог апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2021 залишити без змін.

В судовому засіданні 19.10.2021 оголошено перерву у розгляді справи до 17:00 годин 19.10.2021.

Колегія суддів звертає увагу, що 15.04.2021 на сайті Південно-західного апеляційного господарського суду опубліковано повідомлення за посиланням (https://swag.court.gov.ua/sud4872/pres-centr/news/1106396/) про зупинення відправки судової кореспонденції, у зв`язку з відсутністю асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції та надсилання учасникам судових проваджень процесуальних документів виключно засобами електронного зв`язку.

Отже, в ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 була направлено представникам учасників справи № 915/1623/20 на електронні адреси, що були зазначені сторонами у поданих до суду та долучених до матеріалів справи документах.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

Між підприємцем Салошиним (орендарем) та КП ММР «Миколаївелектротранс» (орендодавцем) укладено договір від 01.08.2016 № 115 оренди індивідуально визначеного майна, з урахуванням укладеної в подальшому додаткової угоди від 01.02.2018 до цього договору, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування окреме індивідуально визначене майно: ворота, кіоск металевий (інвентарний номер 296), асфальтове замощення площею 226 кв.м, (інвентарний номер 238), (далі - майно), розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 22, на території енергогосподарства ТП-2, з метою використання під автостоянку для тимчасового зберігання транспортних засобів (п.п. 1.2-1.3 договору).

Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі; умовою передачі майна в оренду є укладання сторонами угоди на компенсування орендарем земельного податку, яка є невід?ємною частиною договору; договір, укладений без зазначеної угоди, є нікчемним (п.п. 1.4-1.5 договору).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна (п. 2.1 договору).

Місячна орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 20.10.2011 № 10/15, з урахуванням змін, затверджених рішенням міської ради від 17.10.2013 № 33/20, і складає, з урахуванням ПДВ, за перший місяць оренди 476,25 грн. Місячна орендна плата підлягає в подальшому індексації в залежності від рівня індексу інфляції у відповідності з чинним законодавством України; орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.п. 3.1-3.2 договору).

Орендодавець має право, зокрема, виступати ініціатором щодо внесення змін чи доповнень до цього договору, розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором, а орендар - використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору (п.п. 4.1, 5.1 договору).

Договір може бути розірваний достроково за згодою сторін; одностороння відмова від договору не допускається (п.п. 7.4, 7.5 договору).

Зміни або доповнення до цього договору вносяться за погодженням сторін, при письмовому попередженні ініціатором внесення змін іншої сторони, шляхом підписання додаткових угод; зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом 10 днів з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 8.2 договору).

Сторони дійшли згоди, що строк дії договору оренди складає з 01.08.2016 по 01.07.2019 включно (в подальшому додатковою угодою від 01.02.2018 цей строк продовжено до 01.01.2021 включно); договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами; усі спірні питання вирішуються сторонами шляхом переговорів, а при недосягненні згоди - в судовому порядку за місцезнаходженням орендованого майна (п.п. 6.3, 7.1 договору, п. 7.1 договору в редакції додаткової угоди від 01.02.2018).

На виконання умов договору оренди сторонами в той же день складено акт приймання-передачі орендованого майна, підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін, у відповідності до якого підприємцю Салошину в користування передано окреме індивідуально визначене майно розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 22, на території енергогосподарства ТП-2: ворота, кіоск металевий (інвентарний номер 296), майданчики для зберігання транспортних засобів площею 395 кв.м. з частиною асфальтового замощення орієнтовною площею 226 кв.м, (інвентарний номер 238); в акті також указано, що розмір площі асфальтового замощення встановлюється Схемою розміщення майданчиків для зберігання транспортних засобів, за умови збереження внутрішніх проїздів (роз?їздів) автотранспорту та з можливістю використання обох воріт для забезпечення норм пожежної безпеки, яка зберігається у орендодавця.

Крім указаних вище документів сторонами на виконання умов договору укладено договір від 01.02.2018 про відшкодування комунальних послуг, згідно умов якого підприємець Салошин зобов?язався відшкодовувати відповідачу витрати за спожиту електроенергію, згідно показників лічильника та діючих тарифів, а також договір від 01.08.2016, предметом якого є компенсація підприємцем Салошиним витрат КП ММР «Миколаївелектротранс» по сплаті податку на землю за земельну ділянку, що використовується згідно договору оренди (далі ? договір від 01.08.2016 про компенсацію податку на землю).

Під час дії договору оренди КП ММР «Миколаївелектротранс» направлено підприємцю Салошину лист від 23.05.2018 № 929, яким повідомлено про те, що підприємство має намір використовувати майно, орендоване підприємцем Салошиним за договором оренди, для власних потреб, у зв`язку з чим дію договору оренди припинено з 01.06.2018 в порядку п. 7.4 договору, який передбачає розірвання договору за взаємною згодою сторін.

Іншим листом від 31.05.2018 № 983 підприємство повідомило про розірвання договору оренди з моменту отримання позивачем цього повідомлення у зв`язку з тим, що договір не міг бути укладеним; викладене відповідач мотивував тим, що підприємство є джерелом підвищеної небезпеки, так як його діяльність пов`язана з використанням ліній електромереж високої напруги 6000 Вт, а тому знаходження на території підприємства тягових підстанцій та транспортних засобів сторонніх осіб - заборонене.

За твердженнями позивача, у той же день (31.05.2018), працівниками КП ММР «Миколаївелектротранс» заблоковано позивачу доступ до орендованого ним майна шляхом навішення замків на орендовані позивачем ворота та не допуску представників позивача до орендованого майна, чим унеможливлено здійснення господарської діяльності підприємця Салошина; крім того, на території орендованого майна залишилися особисті речі позивача, доступу до яких він також був позбавлений.

У зв`язку з такими діями відповідача у той же день до Інгульського відділу поліції направлене відповідне звернення щодо вчинення працівниками КП ММР «Миколаївелектротранс» самоправних дій відносно орендованої підприємцем Салошиним території, чим створено перешкоди його підприємницькій діяльності та нанесені підприємцю збитки; про указане звернення 01.06.2018 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкрито кримінальне провадження за № 0002236, що підтверджується поданою позивачем копією витягу з ЄРДР.

У зв`язку з неможливістю використання орендованого майна та фактичним блокуванням господарської діяльності позивача, а також те, що врегулювати конфлікт в досудовому порядку не вдалося, підприємець Салошин звернувся в Господарський суд Миколаївської області з відповідною позовною заявою.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 у справі № 915/824/18 задоволено позов підприємця Салошина та вирішено, зокрема: « 3. Зобов??язати Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», вул. Андрєєва-Палагнюка, 17, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 03328468, усунути перешкоди у користуванні фізичною особою-підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , майном, орендованим відповідно до договору оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115, - воротами, кіоском металевим (інвентарний номер 296) та асфальтовим замощенням площею 226 кв.м. (інвентарний номер 238), яке розміщене за адресою: вул. Будівельників, 22, м. Миколаїв, на території енергогосподарства ТП-2, шляхом надання вільного доступу до указаного майна: зняти замки з орендованих воріт».

Рішення в указаній частині залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 та, як і зазначена постанова суду апеляційної інстанції, є преюдиційним при вирішенні спору в даній справі у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 у справі № 915/824/18, крім наведених вище обставин, також встановлено, що 31.05.2018 працівниками КП ММР «Миколаївелектротранс» заблоковано позивачу доступ до орендованого ним майна шляхом навішення замків на орендовані позивачем ворота та не допуску представників позивача до орендованого майна, чим унеможливлено здійснення господарської діяльності підприємця Салошина.

У постанові також викладені такі висновки: «Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджено та Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради не доведено, що договір оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 укладений з порушенням вимог законодавства (без узгодження з Управлінням, у формі, що не відповідає типовій формі договорів оренди, затвердженій Положенням, тощо), а також, що договір розірвано в будь-який із передбачених цим договором або законодавством шляхів (з моменту укладення додаткової угоди про розірвання договору оренди або з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням); не подано відповідних доказів припинення договору оренди в порядку, передбаченому ст. 291 ГК України.

Натомість, на даний час договір оренди є чинним та, відповідно, обов`язковим до виконання його сторонами. Відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні орендованим майном шляхом блокування доступу до цього майна, а саме, шляхом навішення замків на орендовані ворота, внаслідок чого унеможливлений прохід та проїзд до орендованого кіоску та асфальтового замощення. Викладене підтверджується зазначеними вище документами, поясненнями представника позивача, та не спростовано відповідачем".

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 у справі № 915/824/18, залишеного у відповідній частині без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.08.2019, видано наказ від 16.10.2019 про зобов`язання КП ММР «Миколаївелектротранс» усунути перешкоди у користуванні підприємцем Салошиним майном, орендованим відповідно до договору оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115, - воротами, кіоском металевим (інвентарний номер 296) та асфальтовим замощенням площею 226 кв.м. (інвентарний номер 238), яке розміщене за адресою: вул. Будівельників, 22, м. Миколаїв, на території енергогосподарства ТП-2, шляхом надання вільного доступу до указаного майна: зняти замки з орендованих воріт.

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 відповідачем не виконане і досі.

Позивач зазначає, що ним вжито всі можливі заходи для відновлення господарської діяльності на об`єкті оренди, надання своїм найманим працівникам доступу до їх робочих місць та, відповідно, отримання прибутку, що підтверджується як згаданими вище судовими рішеннями, так і зверненням до правоохоронних органів, ? проте внаслідок винної та протиправної поведінки КП ММР «Миколаївелектротранс» усі спроби залишилися безрезультатними.

Викладене, на думку позивача, свідчить про наявність в даному випадку усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Наведені обставини є підставою для звернення підприємця Салошина до суду з позовом у даній справі.

Норми права.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Таким чином позивач повинен довести факт завдання йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та завданими збитками.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміють матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди

При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 11.11.2019 у справі № 904/7601/17, від 21.04.2021 у справі № 916/3674/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.03.2020 у справі № 908/3209/16 зазначив, що відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

При цьому однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Колегія суддів зазначає, що право особи, як відшкодування збитків у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням іншою стороною свого обов`язку, має ставитися у пряму залежність від добросовісності поведінки особи, яка стверджує про наявність збитків, та виконання нею своїх обов`язків.

Поряд із цим, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Позиція суду апеляційної інстанції.

В даному випадку підставою для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є доведене зазначеними вище судовими рішеннями по справі №915/824/18 створення відповідачем позивачу перешкод у користуванні орендованим майном шляхом блокування доступу до цього майна (навішення замків на орендовані ворота, внаслідок чого унеможливлений прохід та проїзд до орендованого кіоску та асфальтового замощення), що, в свою чергу, зумовило блокування господарської діяльності підприємця Салошина.

Встановленням факту триваючого з 31.05.2018 не допуску представниками відповідача представників підприємця Салошина до орендованого останнім майна (в порушення умов договору оренди) шляхом навішення замків на орендовані ворота свідчить про протиправність дій КП ММР «Миколаївелектротранс».

Так, заявлена до стягнення позивачем сума збитків у розмірі 419745,30 грн. складається з:

- розміру збитків з орендної плати згідно договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115 від 01.08.2016, завданих підприємцю Салошину через неможливість користування об`єктом оренди за період з червня 2018 року по серпень 2019 року в сумі 7095,35 грн. з ПДВ;

- розміру збитків з компенсації податку на землю згідно договору компенсації земельного податку від 01.08.2016 № 116, завданих підприємцю Салошину через неможливість користування об?єктом оренди за період з червня 2018 року по серпень 2019 року в сумі 15194,40 грн. з ПДВ;

- збитків за період з 01-15.06.2018, завданих позивачу через неможливість користування об?єктом оренди по заробітній платі в сумі 6703,90 грн., з яких перерахована заробітна плата найманому працівникові ОСОБА_1 ? 4423,47 грн., сума військового збору ? 82,43 грн., ПДФО ? 989,10 грн., ЄСВ ?1208,90 грн.;

- збитків за період 01-25.06.2018 через неможливість користування об`єктом оренди по заробітної платі в сумі 6331,60 грн., із яких перерахована заробітна плата найманому працівникові ОСОБА_2 ? 4177 грн.; сума військового збору ? 78,60 грн., ПДФО ? 934,40 грн., ЄСВ ? 1141,60 грн.;

- за період з 01.06-01.08.2018, завданих позивачу через неможливість користування об`єктом оренди по заробітної платі у сумі 10710,33 грн., із яких перерахована заробітна плата найманому працівникові ОСОБА_3 ? 7065,68 грн.; сума військового збору ? 131,76 грн., ПДФО ? 1581,10 грн., ЄСВ ? 1931,79 грн.;

- упущеної вигоди (ймовірного недоотриманого доходу до оподаткування) підприємця Салошина за період неможливості користування об`єктом оренди за період з липня 2018 року по серпень 2020 року в сумі 373709,72 грн.

Указаний розмір збитків визначений позивачем виходячи з висновку економічного експертного дослідження від 03.11.2020 № 135-0012, складеного на замовлення позивача судовим експертом з судової економічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Кочетовою І.Ю., та додатків до цього висновку відомості дослідження первинних документів щодо договору оренди від 01.08.216 № 115, договору компенсації податку на землю від 01.02.2018 № 116 за період 2017-2019 р.р.; відомостей дослідження документів щодо оплати праці найманих працівників підприємця Салошина (ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_3.); розрахункової відомості щодо упущеної вигоди підприємця Салошина за липень 2018 року - серпень 2020 року (т.1, а.с. 117-127).

Щодо розміру збитків з орендної плати в сумі 7095,35 грн.

Із змісту поданого позивачем висновку економічного експертного дослідження від 03.11.2020 № 135-0012, складеного на замовлення позивача судовим експертом з судової економічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Кочетовою І.Ю., вбачається, що розмір збитків з орендної плати згідно договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115, завданих підприємцю Салошину через неможливість користування об?єктом оренди за період з червня 2018 року по серпень 2019 року склав суму 7095 грн. 35 коп. з ПДВ; розмір збитків з компенсації податку на землю згідно договору компенсації земельного податку від 01.08.2016 № 116, завданих підприємцю Салошину через неможливість користування об?єктом оренди за період з червня 2018 року по серпень 2019 року склав суму 15194 грн. 40 коп. з ПДВ.

Викладені обставини також підтверджуються складеною експертом відомістю дослідження первинних документів щодо договору оренди та квитанціями про сплату, оригінали яких оглянуті судом у засіданні та копії яких долучені до матеріалів справи.

Щодо збитків за період з 01-15.06.2018, завданих позивачу через неможливість користування об?єктом оренди по заробітній платі.

Із змісту поданого позивачем висновку економічного експертного дослідження від 03.11.2020 № 135-0012, складеного на замовлення позивача судовим експертом з судової економічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Кочетовою І.Ю., вбачається, що розмір збитків, завданих позивачу через необхідність належного утримання трудового колективу під час вимушеного простою, зумовленого протиправною поведінкою КП ММР "Миколаївелектротранс", складає загальну суму 23745 грн. 83 коп., із яких:

- кошти по заробітній платі ОСОБА_1 ? у сумі 6703 грн. 90 коп.;

- кошти по заробітній платі ОСОБА_2 ? у сумі 6331 грн. 60 коп.;

- кошти по заробітній платі ОСОБА_3 ? у сумі 10710 грн. 33 коп.

Викладені обставини підтверджуються складеними експертом відомостями дослідження документів щодо оплати праці зазначених працівників, наявними у матеріалах справи документами податкової звітності позивача, відомостями про нарахування заробітної плати застрахованим особам та розрахунковими відомостями на заробітну плату.

Щодо упущеної вигоди (ймовірного недоотриманого доходу до оподаткування) підприємця Салошина за період неможливості користування об`єктом оренди за період з липня 2018 року по серпень 2020 року в сумі 373709,72 грн.

Розмір упущеної вигоди визначено висновку економічного експертного дослідження від 03.11.2020 № 135-0012, складеного на замовлення позивача судовим експертом з судової економічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Кочетовою І.Ю.

Так, підприємець Салошин станом на момент виникнення спірних правовідносин отримував доходи:

1) від використання об?єкта оренди за укладеним з КП ММР «Миколаївелектротранс» договором оренди (кіоска металевого, майданчиків для зберігання транспортних засобів за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 22), під автостоянку для тимчасового зберігання транспортних засобів;

2) від надання послуг зі зберігання автотранспорту на земельній ділянці площею 850 кв.м. на підставі договору зберігання від 07.08.2015 № 2, укладеного позивачем з КП ММР «Капітальне будівництво міста Миколаєва» (т.1, а.с.101-103).

Зазначені види отримання доходів за своїм змістом є аналогічними.

При цьому в договорі оренди зазначено про надання в оренду позивачу асфальтового замощення площею лише 226 кв.м., згідно акту прийняття-передавання орендованого майна підприємцю Салошину передано в тимчасове користування, зокрема, майданчики для зберігання транспортних засобів площею 395 кв.м. з частиною асфальтового замощення орієнтовною площею 226 кв.м. (т.1, а.с. 14); у договорі про компенсацію витрат по сплаті податку на землю також зазначалася площа земельної ділянки 395 кв.м.

Так, судовою колегією встановлено, що позивачем фактично використовувалася під автостоянку за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 22, більша площа земельної ділянки, ніж зазначена в договорі оренди, а саме, 705,2 кв.м. замість 226 кв.м. Викладена обставина не заперечується відповідачем та зафіксована в акті обстеження від 18.06.2018 № 2, складеного представниками позивача, робочої комісії КП ММР «Миколаївелектротранс» та головного інспекторів управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області (т.1, а.с. 104).

Як вбачається з експертного дослідження, експертом вирахувано фактичні доходи по об`єкту господарської діяльності позивача по вул. Дзержинського, 49/10 на 1 кв.м. займаної площі та пропорційно до цього розраховано ймовірні неодержані доходи підприємця Салошина на 1 кв.м. фактично займаної площі на об`єкті господарської діяльності по вул. Будівельників, 22 (705 кв.м.).

Разом із тим, предметом спору в даній справі є стягнення збитків, завданих підприємцю Салошину саме внаслідок вчинення йому відповідачем з 31.05.2018 і по даний час перешкод у користуванні майном, орендованим за укладеним з КП ММР «Миколаївелектротранс» договором від 01.08.2016 оренди окремого індивідуально визначеного майна, ? до розрахунку належало включити не фактично зайняту позивачем площу, а площу, зайняту на підставі договору оренди.

В даному випадку, як зазначалося вище, по договору оренди в користування позивачу передано майданчики для зберігання транспортних засобів площею 395 кв.м. з частиною асфальтового замощення площею 226 кв.м., а тому саме таку площу належить включити до розрахунку.

Колегія суддів цілком погоджується з розрахунком зробленим судом першої інстанції, виконаним шляхом заміни значення «Площа об?єкту, кв.м.» у графах щодо об`єкту по вул. Будівельників, 22, з « 705,00" на « 395,00», ймовірна вигода позивача за період з липня 2018 року по серпень 2020 року склала 209383 грн. 46 коп.

Таким чином, врахувавши надані учасниками справи докази та пояснення по суті спору, судова колегія дійшло висновку про те, що позивачем доведено наявність трьох умов, необхідних для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків та зв?язок між протиправною поведінкою боржника та цими збитками ? оскільки підприємець Салошин у спірний період не мав можливості здійснення господарської діяльності на об`єкті, орендованому з цією метою, внаслідок унеможливлення КП ММР «Миколаївелектротранс» з 31.05.2018 і протягом усього спірного періоду доступу позивача і його працівників до об`єкту оренди шляхом навішення замків на орендовані позивачем ворота та недопуску представників позивача до орендованого майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено наявність підстав для стягнення з КП ММР «Миколаївелектротранс» збитків у загальній сумі 255419 грн. 04 коп., у зв`язку з чим позов задоволено частково.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що додаткова угода від 01.02.2018 не укладалася, у зв`язку з чим судом першої інстанцією неправомірно відмовою в проведенні судової фізико-хімічної експертизи.

У постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19, від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 06.11.2018 у справі №910/6216/17, від 05.12.2018 у справі №915/878/16, зазначені висновки, що встановивши наявність відбитку печатки відповідача на документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Крім того, місцевим господарським судом в судовому засіданні оглянуто оригінал додаткової угоди від 01.02.2018 та встановлено, що остання підписана від імені КП ММР «Миколаївелектротранс» директором Лісовським Д.В. та скріплений печаткою відповідача.

Таким чином, місцевим господарським судом у повній мірі досліджена додаткова угода від 01.02.2018 та встановлено:

1) додаткова угода датована 01.02.2018 та містить підпис Лісовського Д.В., який 01.02.2018 обіймав посаду директора відповідача, а також відбиток печатки КП ММР «Миколаївелектротранс», і дійсність відбитку печатки відповідачем не заперечуються;

2) відповідачем не заявлялося про те, що печатка, відбиток якої присутній на додатковій угоді від 01.02.2018, була ним загублена, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, і не подавалося суду відповідних доказів;

3) що відповідачем не ставиться питання про визнання додаткової угоди від 01.02.2018 недійсною, не подано у встановлений судом строк відповідну зустрічну позовну заяву.

Колегія суддів зазначає, що відповідач під час розгляду справи №915/824/18 дізнався про існування додаткової угоди від 01.02.2018, проте за весь час, що минув, а з 2018 року, Комунальне підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» не зверталось до суду з відповідним позовом про визнання недійсним додаткової угоди у зв`язку з чим доводи скаржника в цій частині є юридично неспроможними.

Таким чином, відсутні підстави вважати додаткову угоду такою, що не укладалася або укладена всупереч приписів законодавства.

Щодо тверджень скаржника, що судом були порушенні норми процесуального права, а саме ч. 1 ст. 227 ГПК України, що суд зобов`язаний зупинити провадження по справі, до розгляду пов`язаної, а саме справи № 915/467/21 за позовом КП ММР «Миколаївелектротранс» до ФОП Салошина О.В. про визнання недійсними Договору № 115 та Додаткової угоди, судова колегія зазначає наступне.

Судова колегія зазначає, вирішуючи господарський спір, якщо суд встановить, що зміст договору, пов`язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п`ятої статті 216 ЦК України). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони.

Так, місцевий господарський суд в рамках даної справи встановив, що відсутні підстави вважати додаткову угоду такою, що не укладалася або укладена всупереч приписів законодавства.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія дійшла висновку, що Договір № 115 та Додаткова угода на момент вирішення спору як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції у даній справі є чинним і не існує об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи № 915/1623/20, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення.

Таким чином, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2021 у справі № 915/1623/20 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.10.2021.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Богатир К.В.