ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Справа№ 910/19177/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Полякова Б.М.

Верховця А.А.

секретар судового засідання Ковган О.І.

за участю представника учасника справи відповідно до протоколу судового засідання від 07.10.2021

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовкабель»

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 (повний текст складено 22.06.2021)

у справі № 910/19177/20 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Азовкабель»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна інноваційна група»

про визнання дій неправомірними, заборону вчиняти певні дії та стягнення 260 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/19177/20:

позов Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» (далі - ПрАТ «Азовкабель») задоволено частково;

заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Електротехнічна інноваційна група» (далі - ТОВ «Електротехнічна інноваційна група») вчиняти будь-які дії, спрямовані на використання будь-яким чином технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, Змін №1, 2, 3 до технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, сертифікату відповідності UA.1O231.00475-19, сертифікату відповідності UA.1O231.00477-19, сертифікату відповідності ДСТУ ISO9001:2015, власником яких є ПрАТ «Азовкабель», у тому числі відтворення технічних умов, створення, погодження і реєстрацію на їх основі інших технічних умов, а також виготовлення з використанням таких технічних умов продукції, її реалізацію, ввезення на митну територію України, та інше передбачене законодавством України використання, а також здавання в майновий найм, прокат, зберігання або володіння з метою введення в цивільний обіг примірників творів:

- твір технічного характеру Технічні умови ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані 06.08.2003 по книзі обліку №089/002908;

- твір технічного характеру Зміни №1 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП «Запоріжжястандартметрологія» 24.03.2006 за №089/002908/01;

- твір технічного характеру Зміни №2 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП «Запоріжжястандартметрологія» 31.05.2012 за №089/002908/02;

- твір технічного характеру Зміни №3 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП «Запоріжжястандартметрологія» 10.06.2019 за №089/002908/03;

в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено;

стягнуто з ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» на ПрАТ «Азовкабель» судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивач є власником об`єкта авторського права - спірного твору Технічні умови, який був використаний відповідачем під час спірної процедури закупівлі.

З урахуванням встановлених обставин справи, керуючись п. 3. ч. 1 ст. 440 Цивільного кодексу України, п. б) ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», місцевий господарський суд визнав обґрунтованими позовні вимоги в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на використання будь-яким чином спірного твору.

Позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача з використання Технічних умов залишено без задоволення, оскільки відповідне судове рішення не призведе до відновлення порушеного права позивача, а отже, не відповідає належному способу захисту з точки зору його ефективності.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації у розмірі 210 000 грн. відмовлено з тих підстав, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням відповідача (використання Технічних умов без отримання дозволу) та завданими збитками і не доведено розміру таких збитків.

Решта позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. залишено без задоволення з тих підстав, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди діями відповідача та причинного зв`язку між такими неправомірними діями та завданою позивачеві моральною шкодою; не надано доказів розумності і справедливості визначеного ним розміру відшкодування моральної шкоди.

ПрАТ «Азовкабель» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/19177/20, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дій ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» щодо використання технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, Змін №1, 2, 3 до технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, сертифікату відповідності UA.1O231.00475-19, сертифікату відповідності UA.1O231.00477-19, сертифікату відповідності ДСТУ ISO9001:2015, власником яких є ПрАТ «Азовкабель»; щодо стягнення з ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» компенсації у розмірі 210 000 грн. та моральної (немайнової шкоди) у розмірі 50 000 грн. та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким:

- визнати неправомірними дії ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» щодо використання технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, Змін №1, 2, 3 до технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, сертифікату відповідності UA.1O231.00475-19, сертифікату відповідності UA.1O231.00477-19, сертифікату відповідності ДСТУ ISO9001:2015, власником яких є ПрАТ «Азовкабель»;

- стягнути з ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» на користь ПрАТ «Азовкабель» компенсацію у розмірі 210 000 грн.;

- стягнути з ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» на користь ПрАТ «Азовкабель» моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована не з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, а саме статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Звертаючись до висновків Європейського Суду з прав людини, сформованих у рішеннях, прийнятих у справах «Проніна проти України», «Трофимчук проти України», постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12, скаржник зазначає, що суд належним чином не обґрунтував оскаржуване рішення, не зазначивши в чому саме полягає недоведеність суми компенсації та визнавши неналежними доказами у справі наданий позивачем договір від 01.03.2019, докази його виконання, тощо, якими в повній мірі підтверджено розмір компенсації, заявленої до стягнення; також судом не враховано, що позивачу за вимогою про виплату компенсації за порушення авторського права та /або суміжних прав достатньо довести належність йому авторського права та наявність вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021 апеляційну скаргу ПрАТ «Азовкабель» передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Дикунська С.Я., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Азовкабель» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/19177/20, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/19177/20.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Дикунської С.Я., Іоннікової І.А., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 апеляційну скаргу ПрАТ «Азовкабель» передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Верховець А.А., Поляков Б.М.

07.09.2021 від ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржене у справі рішення - без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 після надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Азовкабель».

Скаржник право на участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції відповідно до статті 197 ГПК України, не реалізував.

Будь-яких заяв, клопотань тощо від скаржника щодо неможливості реалізації ним своїх процесуальних прав на подання відзиву, власної позиції (пояснень тощо) щодо апеляційної скарги, а також про відкладення розгляду справи на іншу дату до суду не надходило.

Про дату, час і місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення присутнього учасника справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, - зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Предметом судового розгляду у цій справі є позовні вимоги ПрАТ «Азовкабель» про заборону вчиняти будь-які дії, спрямовані на використання будь-яким чином технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, Змін №1, 2, 3 до технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, сертифікату відповідності UA.1O231.00475-19, сертифікату відповідності UA.1O231.00477-19, сертифікату відповідності ДСТУ ISO9001:2015, власником яких є позивач, у тому числі відтворення технічних умов, створення, погодження і реєстрацію на їх основі інших технічних умов, а також виготовлення з використанням таких технічних умов продукції, її реалізацію, ввезення на митну територію України, та інше передбачене законодавством України використання, а також здавання в майновий найм, прокат, зберігання або володіння з метою введення в цивільний обіг примірників творів:

- твір технічного характеру Технічні умови ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані 06.08.2003 по книзі обліку №089/002908;

- твір технічного характеру Зміни №1 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП «Запоріжжястандартметрологія» 24.03.2006 за №089/002908/01;

- твір технічного характеру Зміни №2 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП «Запоріжжястандартметрологія» 31.05.2012 за №089/002908/02;

- твір технічного характеру Зміни №3 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП «Запоріжжястандартметрологія» 10.06.2019 за №089/002908/03.

До того ж, судом розглянуто наступні вимоги ПрАТ «Азовкабель» про:

- визнання неправомірними дій ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» щодо використання технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, Змін №1, 2, 3 до технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, сертифікату відповідності UA.1O231.00475-19, сертифікату відповідності UA.1O231.00477-19, сертифікату відповідності ДСТУ ISO9001:2015, власником яких є ПрАТ «Азовкабель»;

- стягнення з ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» на користь ПрАТ «Азовкабель» компенсації у розмірі 210 000 грн.;

- стягнення з ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» на користь ПрАТ «Азовкабель» моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50 000 грн.

Предметом апеляційного розгляду є вимоги апеляційної скарги ПАТ «Азовкабель» про скасування ухваленого у даній справі рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій ТОВ «Електротехнічна інноваційна група», стягнення компенсації та моральної (немайнової) шкоди.

Матеріалами справи підтверджується, що 16.01.2020 на веб-порталі Прозорро Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання оголошено про закупівлю за процедурою публічних торгів (ідентифікатор закупівлі UA-2020-01-16-000495-a), предметом якої були товари, а саме Електророзподільні кабелі ДК 021:2015 код 31320000-5.

Відповідно до умов Тендерної документації до вказаної закупівлі, учасник у складі своєї пропозиції повинен був надати копії Технічних умов, сертифікат виробника на відповідність, сертифікати відповідності.

Відповідачем як учасником процедури закупівлі на виконання вказаних умов було надано:

- Технічні умови ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані 06.08.2003 по книзі обліку №089/002908;

- Зміни №1 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП Запоріжжястандартметрологія 24.03.2006 за №089/002908/01;

- Зміни №2 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП Запоріжжястандартметрологія 31.05.2012 за №089/002908/02;

- Зміни №3 до Технічних умов ТУ У 31.3-7-2003 Кабелі місцевого зв`язку високочастотні одночетвірочні, зареєстровані ДП Запоріжжястандартметрологія 10.06.2019 за №089/002908/03 (надалі - Технічні умови), та сертифікати відповідності UA.1O231.00475-19, UA.1O231.00477-19 та ДСТУ ISO 9001:2015 (надалі - Сертифікати ).

На підставі наявних матеріалів справи місцевим господарським судом встановлено, що позивач є власником об`єкта авторського права - твору Технічні умови, який використаний відповідачем під час спірної процедури закупівлі без згоди його власника.

Викладені обставини справи не заперечуються учасниками справи.

Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/19177/20 в частині задоволення позовних вимог про заборону відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на використання будь-яким чином вказаних технічних умов, в апеляційному порядку не оскаржено та судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» щодо використання технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, Змін №1, 2, 3 до технічних умов ТУ У 31.3-7-2003, сертифікату відповідності UA.1O231.00475-19, сертифікату відповідності UA.1O231.00477-19, сертифікату відповідності ДСТУ ISO9001:2015, власником яких є ПАТ «Азовкабель», колегія суддів зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19).

Відповідно до статті 5 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 ГПК України), здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, процесуальним законом господарському суду надано право здійснювати захист порушених прав і законних інтересів, способами захисту виходячи із їх ефективності.

Позивач у цій справі фактично прагне захистити своє авторське право, посилаючись на неправомірність дії відповідача, які полягають у використання Технічних умов без дозволу позивача. Саме в цьому полягає його майновий законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду.

Таким чином, належним способом захисту прав та інтересів позивача у цій справі відповідає позовна вимога про заборону вчиняти будь-які дії, спрямовані на використання будь-яким чином Технічних умов, оскільки судове рішення про визнання неправомірними дій відповідача з їх використання не призведе до відновлення порушеного права позивача, а отже, не відповідає належному способу захисту з точки зору його ефективності.

З наведених підстав місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача з використання Технічних умов.

Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» на користь ПАТ «Азовкабель» компенсації у розмірі 210 000 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

У свою чергу абз. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачає відповідний перелік можливих варіантів способу захисту свого права автором.

Так, згідно з чинною редакцією ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права і (або) суміжних прав (п. "б" ч. 2 ст. 52), про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу (п. "г" ч. 2 ст. 52).

Обґрунтовуючи суму компенсації у розмірі 210 000 грн. на підставі п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», а саме як потроєну суму винагороди, яка була б сплачена у разі звернення для отримання відповідного дозволу, позивач посилається на договір про передачу в тимчасове користування технічних умов, укладений 01.03.2019 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет груп Бердянськ», за умовами якого останнє зобов`язалося виплачувати на користь позивача 70 000 грн. за рік користування Технічними умовами.

Місцевим господарським судом обґрунтовано встановлено, що вказаний договір не має сили належного та допустимого доказу по даній справі щодо реальності отримання вказаних коштів позивачем за надання дозволу на використання Технічних умов, оскільки, по-перше, такий договір укладений майже за рік до проведення спірної процедури закупівлі, а, по-друге, визначає суму вартості переданого права за рік користування.

Відповідно до Національного стандарту N 4 Оцінка майнових прав інтелектуальної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1185, паушальний платіж - одноразовий платіж, який становить фіксовану суму і не залежить від обсягів виробництва (продажу) продукції (товарів, робіт, послуг) з використанням об`єкта права інтелектуальної власності.

Фактично це є ціною ліцензії, що встановлюється, виходячи з оцінок очікуваної економічної ефективності та майбутніх прибутків покупця ліцензії на основі використання ліцензії. Фіксується у договорі між ліцензіаром і ліцензіатом у розмірі чітко обумовленої суми та може здійснюватися одноразово або певними частинами.

При цьому, позивачем не доведено суду, що у випадку, якби відповідач звернувся про надання йому права користування Технічними умовами, між сторонами був би укладений договір саме на таких істотних умовах (строк користування та вартість), як і договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет груп Бердянськ».

Викладені обставини унеможливлюють встановлення судом реальної можливості отримання позивачем доходів на заявлену до стягнення суму у даній справі.

З наведених підстав місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення суми компенсації у розмірі 210 000 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Електротехнічна інноваційна група» на користь ПрАТ «Азовкабель» моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50 000 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Також під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, також вчинення дій спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №910/10399/18.

Частиною 1 статті 91, статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ділова репутація є сукупністю документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В матеріалах справи відсутні докази завдання позивачу моральної шкоди діями відповідача (зокрема, не мотивовано та не доведено як саме спірні дії відповідача з використання Технічних умов негативно вплинули на ділову репутацію та діяльність позивача) та причинного зв`язку між такими неправомірними діями та завданою позивачу моральною шкодою.

Крім того, позивачем також не надано доказів розумності і справедливості визначеного ним розміру відшкодування моральної шкоди.

Місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50 000 грн., оскільки позивачем не доведено наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення.

З наведених підстав Північний апеляційний господарський суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції в цілому правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

За наведених у цій постанові обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи та доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, ґрунтуються на неправильному розумінні норм чинного законодавства та не спростовують вказаного висновку.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/19177/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.10.2021.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді Б.М. Поляков

А.А. Верховець