ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
12.10.2021 Справа №905/1588/21
Суддя - Говорун Олександр Володимирович.
Комунальне підприємство "Добро" Добропільської міської ради звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Відділу освіти Білозерської міської ради про стягнення 963139,05 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №15/21 від 08.02.2021 про надання послуг з постачання теплової енергії в частині своєчасної оплати поставленої енергії, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість.
15.09.2021 від представника позивача надійшла зава про розгляд справи без його участі.
20.09.2021 подано відзив на позов у якому представник відповідача визнає позов та зазначає, що є бюджетною установою, яка утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. У зв`язку з відсутністю фінансування для оплати послуг з постачання теплової енергії, оплата позивачу за теплову енергію була здійснена частково. В той же час, станом на 15.09.2021 заборгованість з постачання теплової енергії погашена у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, які додані до відзиву на позов, а отже провадження у справі має бути закрите у зв`язку з відсутністю предмета спору. Судові витрати відповідач просить покласти на позивача.
Відповідно до п.2 ч.1 ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Враховуючи, що станом на дату пред`явлення позову до суду відповідач належним чином зобов`язання за договором поставки в частині здійснення своєчасної оплати за поставлену теплову енергію не виконав, чим порушив майнові права позивача, приймаючи до уваги, що заборгованість відповідачем була сплачена після відкриття провадження у справі, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, який перестав існувати в процесі вирішення в суді внаслідок активних дій відповідача з погашення заборгованості.
Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Згідно з статтею 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
На підтвердження надання позивачу правничої допомоги до суду надано договір про надання правової допомоги №08-02/2021 від 22.02.2021 та додаток №1 до договору про надання правової допомоги від №08-02/2021 від 22.02.2021.
За змістом вказаного додатка, вид правової допомоги - надання послуг щодо захисту клієнта, представництва його інтересів у судових органах та у справах досудового врегулювання спорів, а також надання консультацій щодо захисту та представництва клієнта перед третіми особами (у тому числі перед органами, які здійснюють примусове виконання рішень) з питань стягнення заборгованості з фізичних та юридичних осіб на користь клієнта.
Розмір гонорару з надання правової допомоги складає 3000 грн (супроводження однієї судової справи в суді першої інстанції, у тому числі за необхідності підготовка пояснень, клопотань, заяв, взяття участі в судових засіданнях).
Враховуючи предмет спору, ціну позову у цій справі, значення справи для сторін, суд вважає розумними, пропорційними та обґрунтованими витрати на правову допомогу в розмірі заявленому позивачем.
За змістом ч.3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Оскільки позивач не підтримує вимог внаслідок сплати відповідачем заборгованості за договором в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Щодо судового збору.
Згідно з ч.1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Виходячи з того, що відповідач визнав позов та оплатив в повному обсязі заборгованість перед позивачем за поставлену теплову енергію до початку розгляду справи по суті, приймаючи до уваги, що відповідач є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів місцевого бюджету, суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.
Інші 50 відсотків судового збору суд повертає позивачу з державного бюджету.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.231, ст.234 ГПК України
Закрити провадження у справі №905/1588/21 за позовом Комунального підприємства "Добро" Добропільської міської ради до Відділу освіти Білозерської міської ради про стягнення 963139,05 грн.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали до Східного апеляційного господарського суду.

Повний текс ухвали складений 25.10.2021.

Ухвала є виконавчим документом.

Строк пред`явлення до виконання до 26.10.2024.

Суддя О.В. Говорун