ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 5002-17/1718-2011

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. розглянувши

клопотання арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича

про стягнення штрафу

у справі

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Неаполь-Сервіс» (95000, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, Київський р-н, просп.Кірова/ вул.Леніна, буд. 29/1, офіс 410, ідентифікаційний код 33326246)

Без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області (далі суд) перебувала справа №5002-17/1718-2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Неаполь-Сервіс» (далі ТОВ «Неаполь-Сервіс», банкрут), яке ухвалою суду від 09.11.2020, залишеною в силі постановами Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 - закрито.

Водночас, ухвалою суду від 09.11.2020, яка залишена постановами судів апеляційної інстанції від 03.06.2021 та касаційної інстанції від 23.09.2021, зокрема, затверджено звіт про нарахування грошової винагороди арбітражному керуючому Демчану Олександру Івановичу (свідоцтво №1732 від 11.11.2015) у розмірі 68 478,79грн та відшкодуванню витрат, пов`язаних у провадженням у справі про банкрутство у розмірі 510,20грн за виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Неаполь-Сервіс». Указаною ухвалою зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» Каранченцева Артема Юрійовича перерахувати арбітражному керуючому Демчану О.І. частину основної грошової винагороди у розмірі 30 147,68грн.

03.12.2020 на виконання указаного судового рішення, у відповідній частині судом видано наказ.

13.10.2021 через канцелярію суду арбітражним керуючим Демчаном О.І. (далі-арбітражний керуючий) заявлено клопотання №02-51/78 від 12.10.2021 (вх. №23929/21), в якому останній просить суд стягнути в дохід Державного бюджету з уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева А.Ю. штраф у розмірі 23 790,00грн за невиконання вимог ухвали суду від 09.11.2020. В обґрунтування свого клопотання зазначає, що звертався до відповідної особи із вимогою про виконання наказу суду від 03.12.2020, проте, остання залишена без належного реагування. На підставі зазначеного просить клопотання задовольнити.

Водночас, у період з 28.09.2021 по 19.10.2021 суддя Янюк О.С. перебувала у відпустці, у зв`язку із чим розгляд відповідного клопотання здійснюється судом після закінчення дії зазначеної обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пунктом 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України встановлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства визначено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У ч. 2 цієї статті Кодексу наведено перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню господарського судочинства, проте не встановлює виключного переліку дій, які можуть розцінюватися судом як зловживання правом.

У свою чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.01.2021 у справі №910/5211/18).

За змістом ч. 4 ст. 43 ГПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У свою чергу, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (ч. 1 ст. 131 ГПК України).

Одним із видів заходів процесуального примусу є штраф (п. 4 ч. 1 ст. 132 ГПК України).

Проаналізувавши вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що застосування до певної особи заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, у разі наявності обставин зловживання такою особою її процесуальними правами та обов`язками, здійснюється лише під час судового розгляду відповідної справи.

Натомість, як зазначалось вище, ухвалою суду від 09.11.2020 закрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Неаполь-Сервіс», що у свою чергу виключає можливість застосування судом дій, визначених ст.ст. 131, 135 ГПК України.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Як зазначалось вище, 03.12.2020 судом виданий наказ на примусове виконання ухвали суду від 09.11.2020.

Згідно ч. 2 ст. 18 ГПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, відповідальність за невиконання судового рішення на відповідній стадії передбачена Законом України «Про виконавче провадження», а також Кримінальним кодексом України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення відповідного клопотання арбітражного керуючого.

Керуючись ст.ст. 18, 43, 131-132, 135, 232-235, 326-327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво №1732 від 11.11.2015) про стягнення штрафу №02-51/78 від 12.10.2021 (вх. №23929/21 від 13.10.2021) залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст.235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 26.10.2021 та згідно ст. 255 ГПК України окремо оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 26.10.2021.