РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.10.2021Справа № 910/10775/21

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Свириденко А.С.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест- Кредо"

вул. Ярославів Вал, буд.13/2, літ. "Б", м. Київ, 01054

до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві

вул. Олекси Тихого, 32, м. Київ, 03056

про звільнення з-під арешту нерухомого майна

За участі представників учасників справи згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) (далі - відповідач) про звільнення з-під арешту нерухомого майна, накладеного у межах виконавчого провадження №49653382.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 відкрито провадження у справі №910/10775/21, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.07.2021.

Протокольною ухвалою суду від 28.07.2021 судом ухвалено відкласти підготовче засідання на 18.08.2021.

18.08.2021 року підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Лиськова М.О. у щорічній відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2021 розгляд справи призначено на 08.09.2021.

Протокольною ухвалою суду від 08.09.2021 судом ухвалено відкласти підготовче засідання на 29.09.2021.

Протокольною ухвалою суду від 29.09.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2021.

20.10.2021 в судове засідання з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про дату та час удового засідання був повідомлений належним чином ухвалами суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представників учасників справи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 20.10.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

06 лютого 2007 року між ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/0398/74/01115. Відповідно до умов кредитного договору, ОСОБА_1 отримав від ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж» грошові кошти у розмірі 700 000,00 дол. США на умовах строковості, повернення та плати за користування.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «АК банк «Престиж» було укладено договір іпотеки № 014/0398/74/01115, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 450, відповідно до якого, ОСОБА_2 передав в забезпечення квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 193,40 кв.м.

29 листопада 2012 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук Зоєю Анатоліївною було вчинено виконавчий напис №-696 на іпотечному договорі № 014/0398/74/01115 від 06.02.2007 року укладений між 1)А у «АКБ «Престиж» та

ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 450, яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на праві власності.

Звернення стягнення було запропоновано здійснити задля забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за Кредитним договором № 014/0398/74/01115 від 06.02.2007 року, у розмірі 690 617,85 дол. США 85 центів, шляхом реалізації у встановленому порядку квартири АДРЕСА_1 .

09 грудня 2015 року постановою головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Сивокозовим О.М., було відкрито виконавче провадження № 49653382 з примусового виконання виконавчого напису № 596, виданого 25.11.2012 року ПН КМНО Потапчук З.О.

Боржником за яким є ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

11 серпня 2016 року постановою головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Сивокозовим О.М., в межах виконавчого провадження № 49653382 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

04 березня 2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК», який є повним правонаступником ВАТ АК банк «Престиж», ВАТ «Ерсте Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» укладено Договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/0398/74/01115 від 06 лютого 2007 року та Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 014/0398/74/01115, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 450, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим №130.

08 травня 2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» укладено Договір про відступлення прав вимоги №08/05/19 та Договір про відступлення прав за Договором іпотеки №014/0398/74/01115, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 450, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. за реєстровим № 335.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО», згідно умов Договору, набуло право вимагати замість Банку належного виконання боржником зобов`язань в межах від ступлених прав.

Статтею 37 Закону «Про іпотеку», регламентовано, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Умовами іпотечного договору, було передбачено, що Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором, задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки шляхом реалізації у спосіб визначений Іпотечним договором чи чинним законодавством.

Тож, у відповідності до умов іпотечного договору, цивільного законодавства та Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержателем було реалізовано право на позасудове задоволення вимог, шляхом переоформлення права власності з ОСОБА_1 за Іпотекодержателем.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером № 179409397 квартира № 46, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тютюнника Василя, буд. 5в, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» на праві власності.

28.11.2019 року Солом`янським районним судом міста Києва ухвалено замінити стягувача у виконавчому провадженні № 49653382 з ПАТ «ФІДОБАНК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО».

Проте, в ході вчинення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що майно боржника на яке може бути звернуте стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

25.02.2021 року головним державним виконавцем ВПВР УЗПВР у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бочковським Тарасом Олександровичем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 49653382 з ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

26 лютого 2021 року головним державним виконавцем ВПВР УЗПВР у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бочковським Тарасом Олександровичем в межах ВП № 49653382 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до інформації про виконавче провадження № 49653382 , що міститься на офіційному сайті minjust.gov.ua, станом на 03 червня 2021 року - виконавче провадження завершено.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №246343942 від 01.03.2021 року, Позивач є власником нерухомого майна, а саме: квартири № 46, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тютюнника Василя, буд. 5в.

Проте, дане нерухоме майно перебуває під обтяженням за № 33035973 з 11.08.2016 року.

Таким чином, як вказує Позивач, накладення арешту відбулося в межах виконавчого провадження № 49653382 при примусовому виконанні виконавчого напису № 596, стягувачем у якому був ПАТ «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказує, що після повернення виконавчого документа стягувачу, арешт залишається на майні, власником якого є Позивач, та необхідність у накладенні якого - відпала.

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, має наслідком заборону відчуження арештованого майна, чим порушується право позивача, як іпотекодержателя, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

У зв`язку з викладеним, позивачем заявлені вимоги про звільнення з-під арешту нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням того, що позивач є іпотекодержателем нерухомого майна, на яке відповідачем накладено арешт з метою реалізації можливості звернення стягнення на вказане майно, суд дійшов висновку про наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) позивача.

Приписами частини 1 статті 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до Закону України "Про іпотеку" - іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження").

Вказані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. (лист Верховного Суду України від 01.02.2015 "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна").

Таким чином, за загальним правилом звернення стягнення на заставлене майно, за виконавчими документами допускається для задоволення вимог стягувачів-заставодержателів. Виключенням є, зокрема, умова, коли право застави виникло після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Зі змісту ст. 3 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №246343942 від 01.03.2021 року, Позивач є власником нерухомого майна, а саме: квартири № 46, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тютюнника Василя, буд. 5в.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, арешт на нерухоме майно, що є предметом іпотеки було накладено відповідачем 11.08.2016, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №49653382.

Згідно з нормами ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Враховуючи системний аналіз частин 6 та 7 Закону України "Про іпотеку", якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Приписами ст. 59 Закону України про виконавче провадження встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З вимоги, направленої відповідачем позивачу вбачається, що арешт накладено дл можливості звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання за виконавчим документом для задоволення вимог стягувача, який не є іпотекодержателем, та в порушення передбаченого частиною шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Враховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі України "Про іпотеку", відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про звільнення з-під арешту нерухомого майна.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зняти арешт з належного на праві власності ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» майна (Ідентифікаційний код юридичної особи: 39761587), а саме: з квартири № 46, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Тютюнника Василя, будинок № 5в, (номер запису про обтяження 33035973) та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звільнити з-під арешту нерухоме майно належне на праві власності ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2 Б), а саме: квартиру № 46, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Тютюнника Василя, будинок № 5в.

3. Стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві (вул. Олекси Тихого, 32, м. Київ, 03056, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (вул. Ярославів Вал, буд.13/2, літ. "Б", м. Київ, 01054; ) судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 23.10.2021

Суддя М.О. Лиськов