РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2021 року м. Чернігів справа № 620/1511/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Селіван Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_1
до державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3
АДРЕСА_2 () 15300, м. Корюківка Чернігівської області, вул. Шевченка, 60 ()
про визнання протиправними дій та скасування реєстраційної дії

за відсутності представників сторін, які в судове засідання не з`явились

В судовому засіданні 18.10.2021, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було підписано вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2019 року до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування реєстраційної дії згідно якої позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо вчинення державної реєстраційної дії - запису про припинення юридичної особи - Менського споживчого товариства;

скасувати державну реєстрацію припинення юридичної особи (запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи № 0000113) - Менського споживчого товариства (м. Мена Чернігівської області, вул. Шевченка, 90; код 01776547), проведену 29.11.2018 державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що на його думку, вчиняючи спірну реєстраційну дію відповідачем не в повній мірі була здійснена перевірка документів, поданих для її проведення; як наслідок - внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи - Менського споживчого товариства є незаконним.

Також позивач зазначає, що вона є членом Менського споживчого товариства і в силу приписів Закону України "Про споживчу кооперацію" має право приймати участь в діяльності товариства; натомість в прийнятті 11.05.2018 рішення (протокол зборів уповноважених Менського споживчого товариства), зокрема про припинення юридичної особи та призначення ліквідаційної комісії, вона участі не приймала і не голосувала з цього питання, оскільки не була запрошена на такі збори.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 7 Закону України "Про споживчу кооперацію" передбачено, що для оперативного вирішення питань, що належать до компетенції загальних зборів споживчих товариств (крім питань прийняття статуту, ліквідації, реорганізації та виходу із спілки), можуть скликатися збори уповноважених.

Таким чином, позивач вважає, що рішення зборів уповноважених Менського споживчого товариства в частині припинення юридичної особи прийняте неуповноваженим на те органом, а тому не створює жодних правових наслідків (відповідне питання належить до компетенції загальних зборів членів споживчого товариства).

Враховуючи наведене вище, на думку позивача, відповідно до ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відповідач мав відмовити в здійсненні державної реєстрації припинення юридичної особи - Менського споживчого товариства у зв`язку з поданням відповідних документів особою, яка не має на це повноважень.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідачем було подано відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки твердження позивача, що документи подані не уповноваженою особою є безпідставні. Відповідач зазначив, що відповідно до статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації. Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань» заявник це голова комісії з припинення або уповноважена ним особа - у разі подання документів для державної реєстрації припинення юридичної особи. Згідно витягу з ЄДР, який додається головою ліквідаційної комісії, на момент подачі документів була ОСОБА_2 , яка й подавала документи для проведення державної реєстрації припинення Менського споживчого товариства 29.11.2019. За таких обставин реєстраційна дія, яка проведена 29.11.2019 за номером 0000113 є законною і не підлягає скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.07.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.06.2021:

касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково;

рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 у справі № 620/1511/19 скасовано, а провадження у справі - закрито;

роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до господарської юрисдикції та що він вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2021:

заяву ОСОБА_1 про направлення за встановленою підсудністю справи № 620/1511/19 задоволено;

постановлено справу № 620/1511/19 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, скасування державної реєстрації передати до Господарського суду Чернігівської області.

15.07.2021 вказаний вище позов надійшов до Господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2021:

прийнято до розгляду справу № 620/1511/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування реєстраційної дії;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 12 серпня 2021 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

викликано для участі в судовому засіданні ОСОБА_1 в якості позивача з одночасним повідомленням останнього про те, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору;

викликано для участі в судовому засіданні державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3 в якості відповідача з одночасним повідомленням останнього про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи.

Сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення призначеного на 12.08.2021 підготовчого засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 809 та № 217, однак не скористались своїм процесуальним правом на участь у ньому.

Клопотання від 10.08.2021 представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Корнієнко Тетяни Миколаївни про відкладення призначеного на 12.08.2021 підготовчого засідання (надійшло на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області 10.08.2021) залишено судом без розгляду як таке, що не підписане електронним підписом його автора (лист Господарського суду Чернігівської області від 11.08.2021 № 620/1511/19/1407/21).

12 серпня 2021 року господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 02 вересня 2021 року; одночасно:

повідомлено позивача про призначення судового засідання, а також про те, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору;

повідомлено відповідача про призначення судового засідання, а також про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

Вказана вище ухвала суду від 12.08.2021 отримана позивачем 17.08.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 972.

Примірник ухвали суду від 12.08.2021, адресований відповідачу, був повернутий до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. При цьому, суд зазначає, що така ухвала була направлена державному реєстратору на адресу Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області з урахуванням наступного:

відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-IX "Про утворення та ліквідацію районів" утворено у Чернігівській області, зокрема Корюківський район (з адміністративним центром у місті Корюківка) у складі території, зокрема Менської міської територіальної громади; ліквідовано у Чернігівській області, зокрема Менський район.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1635-р "Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій" встановлено здійснити реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. № 807-IX "Про утворення та ліквідацію районів", шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, згідно з додатком 1, згідно якого, зокрема Менську райдержадміністрацію реорганізовано шляхом приєднання до Корюківської райдержадміністрації.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням або реорганізацією райдержадміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків райдержадміністрацій, що припиняються, у зв`язку із зміною адміністративно-територіального устрою України визначений Порядком здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 р. № 1321 (надалі - Порядок).

Порядком передбачено, що його дія поширюється на райдержадміністрації, які у зв`язку з прийняттям постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. № 807-IX "Про утворення та ліквідацію районів" підлягають утворенню та/або реорганізації.

Якщо територія району, ліквідованого Верховною Радою України (далі - ліквідований район), включається до території новоутвореного району, в адміністративному центрі якого вже існує райдержадміністрація, райдержадміністрація, що діяла на території ліквідованого району, реорганізується шляхом її приєднання до райдержадміністрації, розташованої в адміністративному центрі новоутвореного району.

За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, враховуючи наведені вище обставини та положення чинного законодавства України, вказана вище ухвала суду від 12.08.2021, є такою, що отримана відповідачем 21.08.2021, а тому останній є таким, що належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення призначеного на 02.09.2021 підготовчого засідання.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 02.09.2021 підготовчому засіданні сторони не скористались.

До початку підготовчого засідання 02.09.2021 позивачем до Господарського суду Чернігівської області подана заява від 30.08.2021 про проведення даного підготовчого засідання за її відсутності; одночасно позивач повідомила про підтримання позовних вимог.

Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 12.10.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 14 вересня 2021 р. о 09:00 та викликав для участі в судовому засіданні ОСОБА_1 в якості позивача та Державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3 в якості відповідача.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 14.09.2021 судовому засіданні сторони не скористались.

14 вересня 2021 року господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 12 жовтня 2021 року з одночасним повідомленням відповідача про призначення судового засідання, а також про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 15.09.2021 за підписом в.о. керівника апарату Господарського суду Чернігівської області, вказана вище ухвала суду від 14.09.2021 відповідачу засобами поштового зв`язку в паперовій формі не направлялась, проте була направлена на його електронну пошту з проханням повідомити про її отримання (відповідна інформація до суду не надходила).

15.09.2021 до Господарського суду Чернігівської області надійшли пояснення від 10.09.2021 № 01-16/1421 Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, якими остання повідомила про те, що Менська районна державна адміністрація перебуває на етапі реорганізації шляхом приєднання до Корюківської районної державної адміністрації відповідно до розпорядження голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 14.01.2021 № 14 "Про реорганізацію Менської районної державної адміністрації"; державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3 була звільнена відповідно до наказу керівника апарату № 43-к від 10.02.2021.

16.09.2021 до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 13.09.2021 ОСОБА_3 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю визначеного позивачем відповідача. В обґрунтування даного клопотання ОСОБА_3 зазначає, що на даний час вона не працює державним реєстратором Менської районної державної адміністрації, оскільки 11.02.2021 (до 16.03.2021) була звільнена на підставі розпорядження Корюківської районної державної адміністрації від 20.01.2021 № 9 (у зв`язку з реорганізацією Менської районної державної адміністрації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1321); на сьогоднішній день Менська районна державна адміністрація перебуває в стані припинення, діє ліквідаційна комісія, будь-яка посада державного реєстратора Менської районної державної адміністрації відсутня.

В судовому засіданні 12.10.2021 позивач заперечувала щодо клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі.

Підстави для закриття провадження у справі передбачені статтею 231 Господарського процесуального кодексу України. Так, господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

В судовому засіданні 12.10.2021 суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі, оскільки відсутні підстави для закриття провадження у справі та оголосив перерву до 18.10.2021.

Ухвалою від 12.10.2021 суд повідомив відповідача про призначення судового засідання на 18.10.2021 о 12:00.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 13.10.2021 за підписом керівника апарату Господарського суду Чернігівської області, вказана вище ухвала суду від 12.10.2021 відповідачу засобами поштового зв`язку в паперовій формі не направлялась, проте була направлена на його електронну пошту з проханням повідомити про її отримання (відповідна інформація до суду не надходила).

12.10.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи 18.10.2021 без її участі.

В судове засідання 21.09.2021 представники сторін не з`явилися. Суд задовольнив заяву позивача про розгляд справи без її участі.

В зв`язку з неявкою учасників в судове засідання, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, вступна та резолютивна частина рішення була підписана судом в нарадчій кімнаті без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є членом Менського споживчого товариства, що підтверджується інформацією, зазначеною у членській кооперативній книжці, виданій правлінням Менського споживчого товариства 03.02.1961 на ім`я ОСОБА_4 . Згідно Свідоцтва про одруження НОМЕР_1 після реєстрації одруження ОСОБА_4 взяла прізвище ОСОБА_1 .

11.05.2018 на Зборах уповноважених Менського споживчого товариства прийнято рішення, оформлене протоколом, яким, серед іншого, було вирішено припинити діяльність споживчого товариства шляхом ліквідації; призначити ліквідаційну комісію Менського споживчого товариства. Головою ліквідаційної комісії обрано Вініченко А.М, якій доручено провести припинення діяльності споживчого товариства шляхом ліквідації.

Згідно із описом документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації» для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації» 29.11.2018 було подано: заяву про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв`язку з ліквідацією; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України і фондів соціального страхування; довідку архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

На підставі наведених документів 29.11.2018 Державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_3 було здійснено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис №0000113 «припинено, за рішенням засновників».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись дана справа, Верховний Суд у постанові від 14.06.2021 зазначив наступне.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція неодноразово викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17, від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, від 22.01.2020 у справі №826/8592/16 тощо.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Із фактичних обставин справи вбачається, що позивачка оскаржує реєстраційні дії (про припинення юридичної особи за рішення засновників), як член Менського споживчого товариства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що об`єктом спору є Збори Уповноважених Менського споживчого товариства та ухвалені ними 11.05.2018 рішення щодо припинення діяльності споживчого товариства та затвердження складу ліквідаційної комісії. Скликання цих зборів і ухвалення ними рішень спричинило виникнення спірних правовідносин. На переконання позивачки рішення про припинення діяльності споживчого товариства та затвердження складу ліквідаційної комісії прийнято нелегітимним органом.

Тобто звернення позивачки із цим позовом до суду обумовлене необхідністю захисту права не у сфері публічно-правових відносин, а її корпоративних та майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Отже, у справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, яким передує невирішений корпоративний спір, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією припинення Менського споживчого товариства. Спірні правовідносини стосуються права учасників справи, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності юридичної особи.

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (стаття 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань").

Змістом статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" передбачено повноваження державного реєстратора згідно з якими він, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи.

Подання документів для державної реєстрації за змістом статті 14 наведеного вище Закону здійснюється заявником (засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, в розумінні абзацу 1 пункту 8 частини першої статті 1 Закону).

Водночас статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено спростовувану презумпцію відомостей, оголошених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).

Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує права чи законні інтереси позивача. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №904/5857/17.

Враховуючи вищенаведене, питання наявності правових підстав для скасування певного реєстраційного запису не ставиться у виключну залежність від дотримання державним реєстратором визначеного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" порядку та способу його дій і у випадку встановлення судом в межах відповідного спору незаконності підстави для вчинення такого запису, яким порушуються права та інтереси позивача, існують правові підстави для його скасування.

Частиною 13 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (в редакції чинній на день внесення запису) для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідних державних органів, або судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з її банкрутством, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подаються такі документи:1) заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; 2) довідка архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Частиною 5 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України припинення юридичної особи може відбуватися шляхом ліквідації. Ліквідація юридичної особи можлива на підставі рішення її учасника (пункт 1 частини 1 статті 110 Цивільного кодексу України).

При цьому, внесення запису про припинення юридичної особи унеможливлює існування у неї правоздатності, яка могла б забезпечити можливість пред`явлення безпосередньо до такої особи вимог про оскарження рішень її органів щодо внесення спірного запису чи інших дії, пов`язаних з її припиненням, а тому належним способом захисту прав та інтересів в такому випадку і є пред`явлення позову до державного реєстратора з вимогою про скасування зазначеного запису.

В постанові від 17.06.2020 у справі № 826/10249/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що позовна вимога про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи відповідає належному способу захисту прав та інтересів.

Визначаючи юрисдикційну належність такого спору Великою Палатою Верховного Суду в наведеній постанові зазначено, зокрема про те, що:

- відносини щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно і державної реєстрації юридичних осіб є різними і регулюються різним матеріальним правом;

- якщо процедуру ліквідації юридичної особи не було здійснено належним чином, зокрема якщо її було здійснено на підставі рішення про ліквідацію, прийнятого особами, які не мали повноважень його ухвалювати, на підставі сфальшованих документів, якщо у процедурі ліквідації не було відчужено все майно юридичної особи тощо, то внесення до ЄДР запису про припинення цієї юридичної особи не є актом, з яким пов`язується її припинення та припинення права власності на її майно, а є лише записом, який не тягне за собою наслідків;

- спір про відміну державної реєстрації юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності й господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки) та не захищає права позивача в конкретних правовідносинах;

- спір про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи не є спором з державним реєстратором про спонукання останнього внести відповідний запис до ЄДР. Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, у тому числі якщо він виник у зв`язку з протиправним внесенням до ЄДР державним реєстратором запису про проведення державної реєстрації юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності;

- подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України), а тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, вимога про скасування запису в ЄДР про припинення юридичної особи, пред`явлена до державного реєстратора з підстав порушення порядку та процедури ліквідації такої юридичної особи, є належним способом захисту порушених прав та інтересів особи і її розгляд не обмежується виключно перевіркою дій державного реєстратора, адже суду належить дослідити підстави для вчинення такого запису на предмет їх законності та його вплив на права і інтереси позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Касаційного господарського Суду Верховного Суду від 18.08.2020 у справі № 910/13125/19

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 Господарського кодексу України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у Господарського кодексу України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3 Господарського кодексу України).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 Господарського кодексу України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 Господарського кодексу України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 Господарського кодексу України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості ведення господарської діяльності споживчими кооперативами визначаються Законами України «Про кооперацію», «Про споживчу кооперацію» та Господарським кодексом України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно статті 5 Закону України «Про споживчу кооперацію» первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об`єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану. Основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут. У ньому визначаються порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов`язки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про споживчу кооперацію» член споживчого товариства має право, крім іншого, брати участь у діяльності споживчого товариства, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності товариства та усунення недоліків у роботі його органів і посадових осіб.

Статтею 7 Закону України «Про споживчу кооперацію» передбачено, що вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які приймають статут, визначають розміри вступного і обов`язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов`язані з його діяльністю. Кожний член користується на загальних зборах споживчого товариства правом одного голосу незалежно від розміру внесеного ним пайового внеску, і це право не може бути передано іншим особам. Для оперативного вирішення питань, що належать до компетенції загальних зборів споживчих товариств (крім питань прийняття статуту, ліквідації, реорганізації та виходу із спілки), можуть скликатися збори уповноважених.

Реорганізація та ліквідація споживчого товариства провадиться за рішенням загальних зборів його членів або за рішенням суду, а в разі банкрутства - за рішенням господарського суду. У разі ліквідації споживчого товариства його майно, що залишилося після сплати членам товариства пайових та інших внесків і дивідендів на них, розрахунків по оплаті праці, виконання зобов`язань перед бюджетом, банками та іншими кредиторами, розрахунків із спілкою, розподіляється між членами, що входили до складу споживчого товариства. (Стаття 18 Закону України «Про споживчу кооперацію»).

Статутом Менського споживчого товариства, прийнятого Зборами уповноважених пайовиків Менського споживчого товариства 28.10.2013 (державна реєстрація проведена 16.12.2013, номер запису 5000113) визначено, що споживче товариство - це добровільне об`єднання громадян або юридичних осіб для спільного ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану, для організації торгівельного обслуговування, закупівель сільськогосподарської продукції, сировини, виробництва продуктів та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів. Відносини, пов`язані з створенням і діяльністю споживчого товариства регулюються Законом «Про кооперацію», «Про споживчу кооперацію», іншими законодавчими актами. Основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства є Статут.

Відповідно до п. 3.1 Статуту членами споживчого товариства можуть бути тільки ті фізичні та юридичні особи, які внесли вступний, обов`язковий та додатковий внески у порядку та розмірах, визначених Статутом споживчого товариства та/або рішенням Загальних зборів (Зборів уповноважених) споживчого товариства, додержуються вимог Статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом споживчого товариства може бути фізична особа, яка досягла 16-ти річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.

Член споживчого товариства має право, крім іншого, брати участь у діяльності споживчого товариства, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності товариства та усунення недоліків у роботі його органів і посадових осіб.

Органами управління і контролю споживчого товариства є Загальні збори членів (Збори уповноважених); Правління, Ревізійна комісія (п.4.2 Статуту).

Вищим органом управління споживчого товариства є Загальні збори (Збори уповноважених) його членів, які правомочні розглядати і вирішувати будь-які питання діяльності споживчого товариства. До компетенції загальних зборів (Зборів уповноважених) членів споживчого товариства належить, крім іншого, прийняття рішення про реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ) та ліквідацію споживчого товариства, обрання комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії, прийняття рішення про входження споживчого товариства в спілку споживчих товариств або інші об`єднання і організації, вихід з них (п.5.1., 5.2 Статуту).

До компетенції Загальних зборів (Зборів уповноважених) членів споживчого товариства належить, крім іншого, прийняття рішення про реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ) та ліквідацію споживчого товариства, обрання комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії, прийняття рішення про входження споживчого товариства в спілку споживчих товариств або інші об`єднання і організації, вихід з них (п.п. «м» п. 5.2 Статуту) .

Згідно п. 5.3 Статуту рішення з питань, передбачених пунктами «а», «б», «л», «м» та «н» пункту 5.2 Статуту, відносяться до виключної компетенції Загальних зборів. Рішення Загальних зборів членів споживчого товариства про прийняття, внесення змін до Статуту, вступ споживчого товариства до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію споживчого товариства вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше як 75 відсотків членів споживчого товариства, присутніх на Загальних зборах споживчого товариства.

Пунктом 5.11 Статуту передбачено, що для оперативного вирішення питань, що належать до компетенції Загальних зборів споживчого товариства, можуть скликатися Збори уповноважених. Збори уповноважених можуть вирішувати всі питання, що віднесені до компетенції Загальних зборів членів споживчого товариства згідно цього Статуту, чинного законодавства, крім питань про прийняття та внесення змін до Статуту, ліквідації, реорганізації, входу та виходу споживчого товариства з кооперативного об`єднання, якщо інше не передбачено законом.

Про дату, місце, час проведення та порядок денний Загальних зборів члени споживчого товариства повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до дати їх проведення (п.5.9 Статуту).

Отже, нормами чинного законодавства України та положеннями Статуту Менського споживчого товариства визначено, що єдиним органом управління споживчого товариства до компетенції якого віднесено прийняття рішення про ліквідацію товариства є Загальні збори членів даного товариства.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Загальні збори для вирішення питання щодо припинення діяльності Менського споживчого товариства не скликалися, рішення про припинення діяльності Менського споживчого товариства шляхом ліквідації було прийнято Зборами уповноважених Менського споживчого товариства (Протокол Зборів уповноважених Менського споживчого товариства від 11.05.2018), до компетенції яких не входило вирішення питання про припинення товариства.

Крім того, було порушено права позивача щодо участі у Загальних зборах товариства, оскільки про час проведення таких зборів його не було повідомлено. Положеннями статуту не передбачено чіткого порядку повідомлення учасника товариства про проведення зборів учасників, проте, обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника товариства (Постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 922/756/19). В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення позивача про проведення 11.05.2018 Зборів уповноважених Менського споживчого товариства.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; - позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

За таких обставин, суд доходить висновку, що рішення Зборів уповноважених Менського споживчого товариства в частині припинення діяльності Менського споживчого товариства шляхом ліквідації є незаконним та таким, що порушує вимоги Закону України «Про кооперацію», Закону України «Про споживчу кооперацію» та Статуту товариства, а отже підлягає визнанню недійсним.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, щодо відміни державної реєстрації припинення юридичної особи.

Внесення державним реєстратором до ЄДР запису про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи не є виконанням судового рішення про задоволення відповідної позовної вимоги. Натомість згідно з пунктом 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» судове рішення, що набрало законної сили, про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи є підставою для внесення запису про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи будь-яким державним реєстратором. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 826/10249/18)

Оскільки під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що рішення зборів уповноважених Менського споживчого товариства в частині припинення діяльності Менського споживчого товариства шляхом ліквідації, оформленого протоколом від 11.05.2018, не відповідає законодавству, слід визнати протиправними дії відповідача щодо вчинення державної реєстраційної дії - запису про припинення юридичної особи - Менського споживчого товариства та скасувати державну реєстрацію припинення юридичної особи (запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи № 0000113) - Менського споживчого товариства (м. Мена Чернігівської області, вул. Шевченка, 90; код 01776547), проведену 29.11.2018 державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3.

Заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві на адміністративний позов не приймаються до уваги та спростовуються вищевикладеним.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України 1 921 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування реєстраційної дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію припинення юридичної особи - Менського споживчого товариства (15600, м. Мена Чернігівської області, вул. Шевченка, 90; 01776547) (запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи № 0000113, вчинений 29.11.2018).

Стягнути з державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Менської районної державної адміністрації ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) в дохід Державного бюджету України (Отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ-22030106; Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 921 грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 28.10.2021.

Суддя А.С. Сидоренко