РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.10.2021Справа № 910/9680/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрансбуд"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 538 875, 16 грн

Без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електротрансбуд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" (далі - відповідач) про стягнення 538 875, 16 грн, з яких: 484 362, 50 грн, 39 026, 33 грн інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 15 486, 33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору підряду № 54.19-35 від 26.04.2019 в частині повної та своєчасної оплати за виконані позивачем роботи, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 судом відкрито провадження у справі № 910/9680/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив (якщо такий буде подано) - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Відповідач відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив, проте, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 752.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Електротрансбуд» (далі - підрядник) та Комунальним підприємством «Київпастранс» (далі - замовник) було укладено Договір підряду на виконання робіт № 54.19-35 (далі - Договір), за умовами якого Підрядник бере на себе зобов`язання власними і залученими силами та засобами, з використанням власних матеріальних ресурсів, на власний ризик виконати і здати роботи (надалі - Роботи) за предметом закупівлі: «Реконструкція тролейбусної лінії по вул. Маршала Жукова, Лісовому проспекті, вул. Мілютенка, вул. Кіото у Деснянському районі м. Києва (благоустрій території та організація дорожнього руху) відповідно до ДСТУ Б Д 1.1-1:2013 («Будівельні роботи та поточний ремонт» код 45000000-7 за ДК 021:2015) (надалі - Об`єкт) відповідно до вимог кошторисної документації, у встановлений цим Договором строк, згідно із затвердженим Календарним графіком виконання робіт (Додаток №2), який є невід`ємною частиною Договору, а Замовник зобов`язується забезпечити прийняття виконаних робіт та здійснювати оплату на умовах визначених цим Договором (п. 1.1. Договору).

Договірна ціна (вартість) Робіт за цим Договором є динамічною та визначена відповідно до вимог ДСТУ Б Д.1.1 - 1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» і становить 10 492 106,67 грн. (десять мільйонів чотириста дев`яносто дві тисячі сто шість гривень 67 копійок), крім того ПДВ 20% - 2 098 421,33 грн. (два мільйони дев`яносто вісім тисяч чотириста двадцять одна гривня 33 копійки). Загальна ціна Договору становить 12 590 528,00 грн. (дванадцять мільйонів п`ятсот дев`яносто тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 00 копійок) з ПДВ (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору, оплата Робіт здійснюється за власні кошти підприємства та за рахунок коштів міського бюджету м. Києва. Розрахунки за виконані роботи здійснюються після надходження бюджетних коштів від Головного розпорядника бюджетних коштів в межах відповідних бюджетних призначень. Замовник не несе відповідальності за виконання своїх зобов`язань щодо оплати у разі відсутності фінансування з бюджету.

Згідно підпункту 4.1.1. Договору, порядок розрахунків за рахунок коштів міського бюджету м. Києва здійснюється за таким порядком:

- Замовник перераховує Підряднику попередню оплату (аванс) у розмірі до 30% від Договірної ціни;

- Замовник здійснює оплату прийнятих робіт за умови наявності відповідних коштів на своєму рахунку в ГУ ДКСУ в місті Києві на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін Актів виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), за фактично виконані роботи. У разі затримки бюджетного фінансування оплата за виконані роботи здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Замовником бюджетних коштів відповідного призначення на свій реєстраційний рахунок.

Відповідно до п. 4.1.2 Договору Порядок розрахунків за власні кошти підприємства

здійснюється за таким порядком:

- Замовник перераховує Підряднику попередню оплату (аванс) у розмірі до 30% від Договірної ціни;

- Оплата за виконані роботи здійснюється Замовником протягом 90 (дев`яносто) робочих днів на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін Актів виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), за фактично виконані роботи.

Відповідно до п. 4.2. Договору, ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, актів здачі-приймання виконаних робіт за кількістю і якістю тощо, які передбачені цим Договором, виконуються Дирекцією по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури. Місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 132. Код ; ІПН 60; Номер філії 0012. Свідоцтво платника ПДВ №100336309; р/р 0371 у ТВБВ № 10026/0104 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669.

Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначається з урахуванням обсягів виконаних робіт (п. 4.3 Договору).

Як вбачається з п. 5.1 Договору термін виконання робіт до 31.12.2019 року.

Пунктом 6.1.4. Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний вчасно оплатити виконані Роботи у порядку та строки, обумовлені цим Договором.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього Договору (п. 11.1. Договору).

На виконання умов Договору Підрядником виконано будівельні роботи загальною вартістю 1 238 910,61 грн., що підтверджується Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року від 04.10.2019 року (форма КБ-2в) на суму 195 423,20 грн., Актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року від 04.10.2019 року (форма КБ-2в) на суму 12 717,04 грн., Актом №3 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року від 04.10.2019 року (форма КБ-2в) на суму 457 292,04 грн. та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2019 року від 04.10.2019 року (форма КБ-3) на суму 665 432,28 грн.; Актом №4 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року від 26.12.2019 року (форма КБ-2в) на суму 89 115,83 грн. та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року від 26.12.2019 року (форма КБ-3) на загальну суму 754 548,11 грн., у т.ч. за звітний місяць 89 115,83 грн.; Актом №5 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року від 26.12.2019 року (форма КБ-2в) на суму 484 362,50 грн. та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року від 26.12.2019 року (форма КБ-3) на загальну суму 1 238 910,61 грн., у т.ч. за звітний місяць 484 362,50 грн.

Замовником було здійснено оплату за рахунок власних коштів підприємства за виконані роботи згідно Актів №1, №2 та №3 від 04.10.2019р. та Акту №4 від 26.12.2019р. у загальному розмірі 754 548,11 грн., а саме: 05.07.2019 року у розмірі 300 000,00 грн., 08.07.2019 у розмірі 100 000,00 грн, 18.09.2019 року у розмірі 100 000,00 грн., 25.11.2019 року у розмірі 165 432,28 грн. та 25.02.2020 року у розмірі 89 115,83 грн.

Відповідачем не здійснено оплати за виконані роботи згідно Акту № 5 від 26.12.2019 у розмірі 484 362, 50 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 39 026, 33 грн та 3 % річних у розмірі 15 486, 33 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доводів позивача не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Частина 1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст.846 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ст.852 Цивільного кодексу України).

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну (за змістом ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.853 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків (ч.ч.1, 3 ст.858 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 877 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Замовник має право вносити зміни до проектно-кошторисної документації до початку робіт або під час їх виконання за умови, що додаткові роботи, викликані такими змінами, за вартістю не перевищують десяти відсотків визначеної у кошторисі ціни і не змінюють характеру робіт, визначених договором. Внесення до проектно-кошторисної документації змін, що потребують додаткових робіт, вартість яких перевищує десять відсотків визначеної у кошторисі ціни, допускається лише за згодою підрядника. У цьому разі підрядник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків (ст.878 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Частиною 1 ст. 883 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

Підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об`єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом. Підрядник відповідає за дефекти, виявлені у межах гарантійного строку, якщо він не доведе, що вони сталися внаслідок: природного зносу об`єкта або його частин; неправильної його експлуатації або неправильності інструкцій щодо його експлуатації, розроблених самим замовником або залученими ним іншими особами; неналежного ремонту об`єкта, який здійснено самим замовником або залученими ним третіми особами (ч.ч.1, 2 ст.884 Цивільного кодексу України).

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов укладеного між сторонами Договору позивачем були виконані роботи за Договором № 54.19-35 підряду виконання робіт від 26.04.2019 на загальну суму 1 238 910, 61 грн.

Відповідачем частково сплачено вартість виконаних робіт у розмірі 754 548, 11 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат та акти приймання виконаних будівельних робіт підписані як зі сторони підрядника так зі сторони замовника. Заперечення замовника щодо виду та обсягів виконаних робіт матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку, що позивачем виконано свій обов`язок по договору.

Враховуючи встановлене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати виконаних робіт у повному обсязі, суд дійшов висновку, що сума у розмірі 484 362, 50 грн має бути стягнута з відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 3 % річних у розмірі 15 486, 33 грн та інфляційні втрати у розмірі 39 026, 33 грн за період з 09.05.2020 по 01.06.2021.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних та інфляційного збільшення від суми основної заборгованості, виконаний позивачем за період з 09.05.2020 по 01.06.2021, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3% річних у розмірі 15 486, 33 грн та інфляційного нарахування у розмірі 39 026, 33 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідачем письмового відзиву на позов не подано, належними та допустимим доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано, підстав звільнення від обов`язку виконання зобов`язання зі сплати заявленої до стягнення суми не доведено.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. ) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen . ), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. ), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити Товариства з обмеженою відповідальністю «Електротрансбуд» задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (вул. Набережне шосе, буд. 2, м. Київ, 04070; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електротрансбуд» (вул. Л. Толстого, буд. 63, оф. 104, м. Київ, 03035; ) заборгованість у розмірі 538 875, 16 грн, з яких: основний борг у розмірі 484 362 (чотириста вісімдесят чотири тисячі триста шістдесят дві) грн 50 коп, інфляційні втрати у розмірі 39 026 (тридцять дев`ять тисяч двадцять шість) грн 33 коп, 3 % річних у розмірі 15 486 (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 33 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 083 (вісім тисяч вісімдесят три) грн 13 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 26.10.2021.

Суддя М.Є.Літвінова