ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02.11.2021м. Дніпро№ 904/8663/21

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Загинайко Т.В., розглянувши заяву

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лім Інтертранс" (33016, м. Рівне, а/с 14; ідентифікаційний код 37796864)

боржник: Приватне Підприємство "Транс Логістік (52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської облпсті, вул. Теплична, б.27-С; ідентифікаційний код 34307753)

про видачу судового наказу в порядку наказного провадження

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лім Інтертранс" (вх.№8168/21 від 28.10.2021) про видачу судового наказу в порядку наказного провадження з вимогою про стягнення з Приватного Підприємства "Транс Логістік" 78 000 грн. 00 коп. - заборгованості та 181 грн. 60 коп. - судових витрат.

Згідно статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В частині 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до положень статті 151 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Приписами статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року визначений у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

За подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу застосовується ставка 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином заявник повинен сплатити судовий збір у розмірі 227 грн. 00 коп.

Разом з тим, скаржник зазначає, що згідно з частиною 3 статті 4 Закону України про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 вказаного Закону було доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Суд звертає увагу, що 29.10.2021 Державною судовою адміністрацією надані роз`яснення щодо понижуючого коефіцієнта ставки судового збору, в яких зазначено, що: "в оголошенні, яке було опубліковано у газеті Голос України» 4 вересня 2021 року про початок функціонування підсистеми ЄСІТС, не міститься інформації про введення в дію підпункту «б» підпункту 1 пункту 17 параграфу 1 розділу 4 розділу VII «Перехідні положення» Закону щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору при подачі документів в електронній формі. Це означає, що відповідна норма не набрала чинності у порядку, встановленому Законом".

Таким чином, додане заявником до поданої заяви платіжне доручення від 28.10.2021 №141 про сплату судового збору на суму 181 грн. 00 коп. не може бути належним доказом сплати судового збору за подачу даної заяви та свідчить про ненадання заявником доказів сплати судового збору за подану заяву у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Як вбачається з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається зазначення місцезнаходження позивача, а міститься лише посилання на його абонентську скриньку, що є порушенням пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Лім Інтертранс" судового наказу, оскільки таку заяву подано заявником з порушенням вимог частин 2, 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 152, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Лім Інтертранс" (33016, м. Рівне, а/с 14; ідентифікаційний код 37796864) у видачі судового наказу за поданою заявою про стягнення з Приватного Підприємства "Транс Логістік (52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, б.27-С; ідентифікаційний код 34307753) 78 000 грн. 00 коп. - заборгованості.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України з моменту її підписання - 02.11.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Загинайко