ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 справа № 914/1865/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Маргінал

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Вояж-Львів

про стягнення 51288,88 грн.

за участю представників:

від позивача Данилко Р.Б.

від відповідача не з`явився.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Маргінал до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Вояж-Львів про стягнення 51288,88 грн., з яких 45624,00 грн. основний борг, 918,73 грн. пеня, 4562,40 грн. штраф та 183,75 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 30.06.2021р. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 21.10.2021р. позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві.

Відповідач явку представника в судове засідання 21.10.2021р. не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд встановив таке.

17.04.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Маргінал (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Вояж-Львів (покупець) укладено договір купівлі-продажу №17/04/2020-1, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується передати нафтопродукти (надалі товар) у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та повністю оплатити його вартість на умовах і протягом строку дії цього договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору, товар передається покупцеві окремими партіями. Кожна окрема партія товару передається в рамках цього договору лише після попереднього узгодження сторонами її асортименту, номенклатури, кількості, якості, ціни (вартості), умов та строків (термінів) її поставки на підставі заявки від покупця. Заявка може бути надана продавцеві засобами телефонного зв`язку, електронною поштою, кур`єром або іншим погодженим сторонами способами.

Пунктами 1.3. та 1.4. договору передбачено, що факт поставки (передачі у власність) товару в рамках цього договору підтверджується видатковими накладними на переданий товар, підписаними уповноваженими представниками обох сторін. Сторони погоджуються, що видаткова накладна на переданий товар є документом, який засвідчує факт передачі товару, а також засвідчує остаточно узгоджені сторонами назву, кількість, ціну (вартість) товару.

Згідно із пунктами 2.1. та 2.2. договору, загальна вартість (ціна) цього договору не обмежується і складається із вартості (ціни) окремих партій товару, проданих продавцем покупцеві на підставі цього договору та зафіксованих сторонами у відповідних видаткових накладних на переданий товар. Ціна та вартість кожної окремої партії товару погоджуються сторонами та зазначаються у відповідних видаткових накладних на переданий товар.

Відповідно до пункту 5.1. договору, покупець зобов`язаний здійснити оплату ціни (вартості) кожної окремої партії товару до поставки наступної партії товару, але не пізніше ніж за три банківських дні з моменту поставки, якщо інше не передбачено у додатках (додаткових угодах) до цього договору та/або у рахунках-фактурах виставлених продавцем. Невиконання цього обов`язку покупцем надає продавцеві право відмовитися від виконання своїх обов`язків за цим договором повністю або частково. Сторони погодили, що покупець може здійснити попередню оплату вартості товару.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що кожна зі сторін, яка неналежним чином виконує свої зобов`язання (зокрема, несвоєчасно розраховується за поставлений (переданий у власність) товар або несвоєчасно поставляє замовлену партію товару) за цим договором, повинна сплатити на користь іншої сторони на її вимогу пеню в розмірі 5% (п`ять) відсотків від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми (вартості несвоєчасно поставленої партії товару) за кожен день прострочення виконання (тобто за кожен день неперерахування цієї суми/прострочення поставки), а у випадку прострочення виконання зобов`язання протягом більш як 30 (тридцяти) днів, винна сторона зобов`язана додатково (крім пені) сплатити на користь протилежної сторони на її вимогу штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від вартості неоплаченого (непоставленого) товару.

Як стверджує позивач у позовній заяві, він на виконання умов договору передав відповідачу товар на суму 49008,00 грн., однак відповідач порушуючи умови договору, здійснив лише часткову оплату на суму 3384,00 грн., у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 45624,00 грн.

У зв`язку із порушенням відповідачем свого зобов`язання щодо оплати переданого йому товару позивач на підставі пункту 6.2. договору нарахував відповідачу 918,73 грн. пені та 4562,40 грн. штрафу.

Крім того, керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 183,75 грн.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 51288,88 грн., з яких 45624,00 грн. основний борг, 918,73 грн. пеня, 4562,40 грн. штраф та 183,75 грн. 3% річних.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт передання позивачем відповідачу товару на суму 49008,00 грн. підтверджується видатковою накладною №373 від 21.04.2021р. на суму 49008,00 грн. Позивачем заявлено до стягнення 45624,00 грн. основного боргу, оскільки за його твердженням відповідач здійснив часткову оплату на суму 3384,00 грн. Таким чином матеріалами справи підтверджується те, що заборгованість відповідача становить 45624,00 грн. Докази сплати відповідачем вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, відзив на позовну заяву відповідач не подав.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 45624,00 грн. є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем, а тому підлягає задоволенню.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності із статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведені норми законодавства, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 918,73 грн. пені, 4562,40 грн. штрафу та 183,75 грн. 3% річних є обгрунтовані, у зв`язку з чим ці вимоги підлягають задоволенню.

При поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1196 від 14.06.2021р. на суму 2270,00 грн.

Враховуючи норми статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2270,00 грн. судового збору, оскільки позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вояж-Львів (81600, Львівська область, Миколаївський район, місто Миколаїв, вулиця Лисенка, будинок 45, ідентифікаційний код 38008383) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Маргінал (73035, місто Львів, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 176, ідентифікаційний код 43515449) 45624,00 грн. основного боргу, 918,73 грн. пені, 4562,40 грн. штрафу, 183,75 грн. 3% річних та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, у відповідності до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.11.2021р.

Суддя Петрашко М.М.