ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р. Справа№ 911/1328/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Пономаренка Є.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: не з`явились,

від відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу

Приватного підприємства «Авентин»

на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021

у справі № 911/1328/21 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Чуби Олексія Миколайовича

до Приватного підприємства «Авентин»

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У квітні 2021 Фізична особа-підприємець Чуба Олексій Миколайович (далі - ФОП Чуба О.М.) звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Приватного підприємства «Авентин» (далі - ПП «Авентин») 491 318,58 грн, з яких: 459 092,00 грн - основного боргу, 15 039,84 грн - пені, 3 498,27 грн - 3% річних, 13 688,47 грн - інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог ФОП Чуба О.М. посилається на порушення ПП «Авентин» зобов`язання з оплати отриманого за договором поставки №3110 від 31.10.2018 товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.07.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з ПП «Авентин» на користь ФОП Чуби О.М. 459 092,00 грн - основного боргу, 15 039,84 грн - пені, 3 498,27 грн - 3% річних, 13 688,47 грн - інфляційних втрат, 7 369,78 грн - витрат по сплаті судового збору та 5 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Київської області від 12.07.2021, ПП «Авентин» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ПП «Авентин» на користь ФОП Чуби О.М. 70 488,00 грн за видатковою накладною №37 від 12.03.2021 та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнення основного боргу на суму 70 488,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ПП «Авентин» посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, видаткова накладна №37 від 12.03.2021 та товарно-транспортна накладна №37 від 12.03.2021 не відповідають вимогам до первинного документа, що підтверджує господарську операцію. ПП «Авентин» вважає, що відсутність підпису та печатки у видатковій накладній та товарно-транспортній накладній не може свідчити про поставку товару та не є підставою для виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Авентин» на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021 у справі № 911/1328/21 залишено без руху. Надано Приватному підприємству «Авентин» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2021 поновлено ПП «Авентин» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Авентин» на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021 у справі №911/1328/21. Зупинено дію на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021 у справі № 911/1328/21. Розгляд справи призначено на 25.10.2021.

Про дату час та місце розгляду справи ПП «Авентин» повідомлене належним чином, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення. У судове засідання апеляційного господарського суду представник ПП «Авентин» не з`явився, про причини неявки не повідомив.

ФОП Чуба О.М. у поданому відзиві на апеляційну скаргу просив розглядати справу за його відсутності, врахувавши відзив та наявні у справі матеріали.

Позиції учасників справи.

ФОП Чуба О.М. у поданому відзиві проти доводів апеляційної скарги «Авентин» заперечує, вважає рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021 у справі № 911/1328/21 в оскаржуваній частині законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що у поданій апеляційній скарзі ПП «Авентин» оскаржує рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021 в частині стягнення з нього на користь ФОП Чуби О.М. 70 488,00 грн за видатковою накладною №37 від 12.03.2021; в іншій частині рішення не оскаржується.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

31.10.2018 ФОП Чуба О.М. (як постачальник) та ПП «Авентин» (як покупець) уклали договір №3110 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується, у кількості, асортименті та за цінами, що визначені у видаткових накладних, рахунках-фактурах, які є невід`ємними частинами даного договору, передати у власність покупця паливні гранули (пелети) з відходів деревини (сосна) (далі - товар), які належать йому на праві власності, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Кількість та асортимент товару, що поставляється за даним Договором, зазначається у Специфікаціях, видаткових накладних та рахунках-фактурах (п. 1.2 договору).

Умовами п. п. 2.1, 2.2, 2.3 договору сторони погодили, що ціни та асортимент товару, що поставляється за цим Договором, вказані в рахунках-фактурах. У разі зміни цін на товар постачальник надає покупцю новий рахунок-фактуру до Договору. В ціну товару включена вартість упаковки. Загальна сума Договору з ПДВ складається з суми всіх видаткових накладних за чинним Договором.

Згідно з п. 2.5 договору розрахунки за цим договором здійснюються в безготівковій формі в національній валюті України протягом одного дня з моменту отримання товару покупцем в 100% обсязі.

Товар постачається партіями автомобільним транспортом. Умови поставки та строк поставки на кожну партію товару узгоджується сторонами шляхом підписання специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору. Специфікація складається на підставі заявки покупця. При постачанні автомобільним транспортом умовами поставки є DDP, склад покупця: м. Вишгород, пром. майданчик «Карат», буд. 2, якщо інші умови поставки не визначені сторонами у специфікації. Терміни, які використовуються в даному договорі, приймаються ними згідно з «ІНКОТЕРМС» (2010 р.) (п. п. 4.1, 4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.5 договору право власності на товар (партію товару), що постачається за цим договором, переходить від постачальника до покупця у момент передачі товару (партії товару), що підтверджується підписом покупця у видатковій накладній.

Умовами п. 6.4 договору сторони погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання покупцем зобов`язань з оплати по договором він несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період її нарахування, за кожен день прострочення до дня фактичної оплати.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором. Договір вважається щоразу пролонгованим на наступний календарний рік, якщо за тридцять днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення його дії. Ці умови пролонгації договору поширюються на всі наступні роки (п. 9.1 договору).

01.10.2019 ФОП Чуба О.М. та ПП «Авентин» уклали додаткову угоду №1 до договору, умовами п. 1 якої, у зв`язку із зміною банківських реквізитів постачальника і покупця, домовились внести відповідні зміни до договору та викласти реквізити постачальника і покупця, що містяться в Розділі 11 Договору «Реквізити та підписи сторін» з урахуванням змін.

Протягом 2018-2021 рр ФОП Чуба О.М. на виконання умов договору поставив, а ПП «Авентин» прийняло продукцію на загальну суму 1 637 908,50 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, які підписано представниками обох сторін та скріплено їх печатками, та рахунками на оплату.

Зокрема, ФОП Чуба О.М. відвантажив, а ПП «Авентин» прийняло продукцію:

у 2018 році - на суму 267 080,00 грн; у 2019 році - на суму 247 500,00 грн; у 2021 році - на суму 346 280,00 грн.

Поставку товару у 2021 році за рахунком на оплату №35 від 12.03.2021 на суму 70488,00 грн, видатковою накладною №37 від 12.03.2021 та ТТН №37 від 12.03.2021 відповідач заперечує.

Щодо обставин поставки товару 12.03.2021 (яка оскаржується ПП «Авентин») суд встановив таке.

12.03.2021 ФОП Чуба О.М. уклав з перевізником ТОВ «Софія Інтер Газ» договір-заявку на разове перевезення вантажу №12/03/2021 від 12.03.2021 від вантажовідправника ФОП Чуби О.М. вантажоодержувачу ПП «Авентин»; адреса завантаження: Житомиська область, м. Радомишль, вул. Вокзальна, 33; адреса розвантаження: Київська область, м. Вишгород, пром. майданчик «Карат», буд. 2; дата і час завантаження: 12.03.2021 до 15:00; дата і час прибуття на розвантаження: 13.03.2021 до 09:00; тип і назва вантажу: паливні гранули з відходів деревини; авто DAF НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 .

12.03.2021 ТОВ «Софія Інтер Газ» виставило ФОП Чубі О.М. рахунок №38 від 12.03.2021 на суму 4 500,00 грн з оплати транспортних послуг за маршрутом Житомирська область, м. Радомишль - Київська область, м. Вишгород, а/м DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

12.03.2021 ФОП Чуба О.М. поставив ПП «Авентин» товар «Паливні гранули (пелети) з відходів деревини» у кількості 22,0 тони на загальну суму 70 488,00 грн, про що склав первинні документи: рахунок на оплату №35 від 12.03.2021 на суму 70 488,00 грн, видаткову накладну №37 від 12.03.2021 на суму 70 488,00 грн, товарно-транспортну накладну №37 від 12.03.2021.

12.03.2021 ФОП Чуба О.М. направив на електронні адреси працівників відповідача (, ) скановані копії рахунка на оплату №35 від 12.03.2021 та видаткової накладної №37 від 12.03.2021 зі своїми підписом та печаткою.

12.03.2021 ФОП Чуба О.М. за фактом поставки товару ПП «Авентин» склав та зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 12.03.2021 №4 на загальну суму 70 488,00 грн, згідно з якою постачальником є ФОП Чуба О.М., а одержувачем - ПП «Авентин», номенклатура товару - «Паливні гранули (пелети) з відходів деревини», кількість товару - 22,0 тони.

Згідно з актом про надання послуг №38 від 13.03.2021 ФОП Чуба О.М. прийняв від ТОВ «Софія Інтер Газ» послуги за договором-заявкою на разове перевезення вантажу №12/03/2021 від 12.03.2021, а саме - транспортні послуги за маршрутом Житомирська область, м. Радомишль - Київська область, м. Вишгород, а/м DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

13.03.2021 ФОП Чуба О.М. на підставі рахунка №38 від 12.03.2021 платіжним дорученням №1361 від 13.03.2021 сплатив на користь ТОВ «Софія Інтер Газ» 4 500,00 грн; призначення платежу - сплата за транспорті послуги згідно рахунка №38 від 12.03.2021 від 12.03.2021.

23.03.2021 подана ФОП Чубою О.М. 12.03.2021 податкова накладна №4 зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних та отримана ПП «Авентин» 23.03.2021, про що свідчить роздрукована з автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронних документів» квитанція.

27.03.2021 ФОП Чуба О.М. направив на вказану у договорі адресу ПП «Авентин» для листування оригінали рахунка на оплату №35 від 12.03.2021, видаткової накладної №37 від 12.03.2021, товарно-транспортної накладної №37 від 12.03.2021 для підписання.

19.04.2021 ФОП Чуба О.М. подав до органу фіскальної служби податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2021 року. Операцію з постачання ПП «Авентин» товару ФОП Чуба О.М. відобразив у податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період березень 2021 року у складі податкових зобов`язань з обсягом постачання (без податку на додану вартість) в розмірі 58 740,00 грн та сумою податку на додану вартість в розмірі 11 748,00 грн (в загальному розмірі 70 488,00 грн), що відображено в рядку 1.1 «Операції, що оподатковуються за основною ставкою», розділу І «Податкові зобов`язання» податкової декларації.

ФОП Чуба О.М. вказує, що станом на дату звернення з цим позовом до господарського суду (30.04.2021) ПП «Авентин» не повернуло йому підписаних примірників видаткової накладної №37 від 12.03.2021 та товарно-транспортної накладної №37 від 12.03.2021, пояснень щодо відмови від підписання таких документів, заперечень щодо фактичного отримання товару ПП «Авентин» не надало.

ПП «Авентин» оплатило поставлену йому ФОП Чубою О.М. продукцію частково у розмірі 1 178 816,50 грн, що підтверджується банківськими виписками, у зв`язку з чим заборгованість ПП «Авентин» перед ФОП Чубою О.М. складає 459 092,00 грн. (1 637 908,50 грн - 1 178 816,50 грн).

У зв`язку з оплатою ПП «Авентин» отриманого за договором товару частково ФОП Чуба О.М. звернувся з позовом у цій справі.

Заперечуючи проти заявлених вимог, ПП «Авентин» вказує, що видаткова накладна №37 від 12.03.2021 та товарно-транспортна накладна №37 від 12.03.2021 не відповідають вимогам до первинного документа, що підтверджує господарську операцію. ПП «Авентин» вважає, що відсутність його підпису та печатки у видатковій накладній та товарно-транспортній накладній не може свідчити про поставку йому товару та не є підставою для виникнення у нього обов`язку щодо здійснення розрахунків.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів (ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 55 цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ст. 265 ГК України).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стосовно посилань ПП «Авентин» на те, що на видатковій накладній №37 від 12.03.2021 та товарно-транспортній накладній №37 від 12.03.2021 відсутні підписи та печатка ПП «Авентин», а тому зазначені документи не відповідають вимогам, встановленим до первинних документів, що підтверджують господарську операцію, суд зазначає таке.

Як встановлено вище, за умовами п. 4.5 договору право власності на товар (партію товару), що постачається за цим договором, переходить від постачальника до покупця у момент передачі товару (партії товару), що підтверджується підписом покупця у видатковій накладній.

12.03.2021 ФОП Чуба О.М. склав видаткову накладну №37 від 12.03.2021 на суму 70 488,00 грн та товарно-транспортну накладну №37 від 12.03.2021 про поставку ПП «Авентин» товару «Паливні гранули (пелети) з відходів деревини» у кількості 22,0 тони на загальну суму 70 488,00 грн, а також рахунок на оплату №35 від 12.03.2021 на суму 70 488,00 грн; в той же день ФОП Чуба О.М. направив скановані копії рахунку на оплату №35 від 12.03.2021 та видаткової накладної №37 від 12.03.2021 зі своїми підписом та печаткою на електронні адреси працівників відповідача (, ). 27.03.2021 ФОП Чуба О.М. направив на вказану у договорі адресу ПП «Авентин» для листування оригінали рахунка на оплату №35 від 12.03.2021, видаткової накладної №37 від 12.03.2021 та товарно-транспортної накладної №37 від 12.03.2021 для підписання.

12.03.2021 ФОП Чуба О.М. за фактом поставки ПП «Авентин» товару («Паливні гранули (пелети) з відходів деревини», кількість товару - 22,0 тони) склав та зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 12.03.2021 №4 на загальну суму 70 488,00 грн, яка зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних та отримана ПП «Авентин» 23.03.2021.

19.04.2021 ФОП Чуба О.М. подав до органу фіскальної служби податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2021 року. Операцію з постачання ПП «Авентин» товару ФОП Чуба О.М. відобразив у податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період березень 2021 у складі податкових зобов`язань.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон).

В розумінні Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1 та 2 ст. 3 Закону визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, вимоги до якого наведені у ст. 9 Закону. За її приписами первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Водночас визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів. Сам факт неналежного оформлення первинних документів не унеможливлює встановлення реального руху товару (надання послуги), за наявності такого, іншими засобами доказування.

Суд вважає, що такими засобами доказування є, серед іншого, дані ФОП Чуби О.М., вказані у податковій накладній №4 від 12.03.2021 за березень 2021 року (реєстраційний номер документа ), яка, згідно з відміткою на ній, доставлена ПП «Авентин» (відмітка «документ доставлено контрагенту»), та податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2021 року, поданої 19.04.2021 ФОП Чубою О.М. до органу фіскальної служби.

Податкова декларація - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною (ст. 46 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 14.1.181 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду. Датою виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

За приписами ст. 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг, відносяться до податкового кредиту. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.1 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політку, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, (п. 201.7). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному державному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредитну та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (п. 201.10).

Відповідно до п. 187.1 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (ст. 200 Податкового кодексу України).

Податкова декларація з податку на додану вартість з додатками належить до податкової звітності з податку на додану вартість (Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, що затверджений наказом Мінфіну від 28.01.2016, № 21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість"). Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) є додатком 5 до декларації з податку на додану вартість.

До розділу II "Податковий кредит" (рядки 10, 11 та 13 декларації) включаються обсяги придбання (виготовлення, будівництва, спорудження, створення) з податком на додану вартість (рядки 10.1 та 10.2) або без податку на додану вартість (рядок 10.3) товарів/послуг, необоротних активів на митній території України, ввезених на митну територію України товарів, необоротних активів (рядки 11.1 та 11.2), отриманих на митній території України від нерезидента послуг (рядок 13). При заповненні рядків 10.1 та/або 10.2 обов`язковим є подання (Д5) додатку 5, що заповнюється в розрізі контрагентів (Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, що затверджений наказом Мінфіну від 28.01.2016, № 21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість").

ФОП Чуба О.М. (позивач) відповідно до податкової накладної №4 від 12.03.2021, наданої суду, у розрізі контрагента - ПП «Авентин» у розділі Б відобразив обсяги постачання (база оподаткування) без урахування податку на додану в розмірі 58 740,00 грн та суму податку на додану вартість в розмірі 11 748,00 грн (в загальному розмірі 70 488,00 грн), що відображено також у рядках ІІ (загальна сума податку на додану вартість, у т.ч.:), ІІІ (загальна сума податку на додану вартість за основною ставкою) та VІ розділу А; загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість - 70 488,00 грн, що відображено у розділі А, рядок І.

Вказана податкова накладна була доставлена контрагенту ПП «Авентин», який, як свідчать матеріали справи, у свою чергу, уточнюючі розрахунки коригування до податкової накладної або декларації щодо безпідставного нарахування податкового зобов`язання ФОП Чубою О.М. за цією господарською операцією згідно з договором поставки до органу фіскальної служби не подавав.

Колегія суддів також бере до уваги таке. За результатами отримання товару від позивача відповідач відповідно до правил податкового законодавства має право сформувати податковий кредит з ПДВ, тобто зменшити свої зобов`язання зі сплати цього податку. Разом з тим таке зменшення, задеклароване до контролюючого органу на підставі отриманої від позивача податкової накладної, з одночасним запереченням отримання відповідного товару призводить до порушень податкового законодавства і можливого застосування до відповідача щонайменше фінансових санкцій (Глава 11 Податкового кодексу України). А тому, виходячи з презумпціїї розумності поведінки платника податків при формуванні податкових зобов`язань чи кредиту з дотриманням чітких встановлених законом правил, колегія в цілому критично сприймає посилання відповідача на неотримання товару.

Вирішуючи спір у цій справі, колегія суддів вважає за можливе звернутися до принципу більшої вірогідності, до якого вже звертався Верховний суд, зокрема, у постанові Верховного Суду у справі № 921/319/17-г/11(11/Б-1042(337/7-10) від 12.04.2018. Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 р. (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

В рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 (заява № 22750/02) у справі Бендерський проти України (BENDERSKIY v. Ukraine) суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у медичному експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

У даному випадку, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, враховуючи принцип більшої вірогідності у сукупності з принципом розумності, а також норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про поставку ФОП Чубою О.М. товару ПП «Авентин».

За наведених підстав, вимоги позову ФОП Чуби О.М. про стягнення з АА «Авентин» заборгованості у розмірі 70 488,00 грн за цією поставкою є законними та обґрунтованими, а тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про їх задоволення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Авентин» на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021 у справі №911/1328/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021 у справі №911/1328/21 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2021 у справі №911/1328/21.

Справу №911/1328/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.10.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

Є.Ю. Пономаренко