ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2438/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за первіснимпозовом Фізичної особи-підприємця Сало Олександра Олександровича, м. Молочанськ, Токмацький р-н, Запорізької області
до Фізичної особи-підприємця Калюжної Олени Олександрівни, м. Харків
про за зустрічним позовом до про стягнення 8401,00 грн. Фізичної особи-підприємця Калюжної Олени Олександрівни, м. Харків Фізичної особи-підприємця Сало Олександра Олександровича, м. Молочанськ, Токмацький р-н, Запорізької області стягнення 13400,00 грн.
за участю представників:

позивача (відповідача за зустрічною позовною заявою) - не з`явився;

відповідач (позивач з зустрічною позовною заявою) - Калюжна О.О. (особисто), паспорт № НОМЕР_1 від 15.11.19р.; представник Максимов М.І, ордер на надання правової допомоги серії АН № 1002060 від 08.07.21р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа - підприємець Сало Олександр Олександрович, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Калюжної Олени Олександрівни, про стягнення заборгованості за Договором транспортно-експедиційного обслуговування у міжміському і міжнародному сполученні №18022021 від 18.02.21 в сумі 8401,00 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-денний термін для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

02.07.21 року ФОП Калюжна О.О. отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали, що міститься в матеріалах справи (а.с. № 36).

12.07.21 до Господарського суду Харківської області надійшла зустрічна позовна заява (вх.№ 16129), в якій ФОП Калюжна О.О. просить стягнути з ФОП Сало О.О. грошові кошти у розмірі 13400,00 грн., з яких 1000,00 грн. штрафних санкцій, 8400,00 грн. матеріального збитку, 4000,00 грн. витрат на правову допомогу.

У зв`язку із перебуванням судді Шарко Людмили Володимирівни у щорічній та додатковій відпустці у період з 12.07.21 по 06.08.21 згідно наказу суду №112-в від 26.05.21, розгляд зустрічної позовної заяви відповідача, яка надійшла до суду через канцелярію у період відпустки судді, здійснюється після виходу з відпустки Шарко Л.В.

Ухвалою суду від 11.08.21р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження в порядку ч. 7 ст. 180 ГПК України. Прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Фізичної особи - підприємця Калюжної Олени Олександрівни (вх. № 16129 від 12.07.2021) до Фізичної особи - підприємця Сало Олександра Олександровича про стягнення грошових коштів у розмірі 13400 грн. 00 коп. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

18.08.21р. від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву.

06.09.21р. від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив.

13.09.21р. від відповідача за зустрічним позовом надійшли письмові заперечення.

Підготовче засідання у справі №922/2438/21 було закрито протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 05.10.21р. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20.10.21р. о 14:30 год.

Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання 20.10.21р. не з`явився.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) в судовому засіданні 20.10.21р. проти первісного позову заперечував в повному обсязі, вимоги зустрічної позовної заяви підтримав та просив суд задовольнити.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Між ТОВ Прайм-Сервіс та ФОП Калюжною О.О. було укладено Договір транспортного експедирування від 17 лютого 2021 року №АК 17-02-2021.

На виконання вимог вказаного Договору було підписано заявку на перевезення вантажу № А 18022021 від 18 лютого 2021 року з оплатою послуг Калюжної О.О. у розмірі 2200 ЄВРО з відповідним строком доставки вантажу до 26.02.2021 року.

18 лютого 2021 р. між експедитором, що виступив замовником перевезень - ФОП Калюжною О.О. та перевізником - ФОП Салом О.О. був укладений Договір на транспортно-експедиційне обслуговування у міжміському і міжнародному сполученні №18022021.

Відповідно до п.1. Договору, - кожна зі сторін зобов`язується здійснювати організацію доставки вантажів на підставі транспортних заявок іншої сторони, фрахтуємо для цих цілей транспорт третьої сторони - перевізника. Сторона, що надає транспортну заявку, іменується експедитором і діє за дорученням і за рахунок замовника, а сторона, яка виконує транспортну заявку, іменується перевізником.

Згідно п.1.2. - перевезення виконуються відповідно до правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з умовами Конвенції про Договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ), Європейської угоди про режим праці водіїв (ЄУТР), чинним законодавством України. Сторони також будуть дотримуватись положень Митної конвенції МДП, а також вимог міжурядових угод про міжнародне автомобільне сполучення.

В порядку п.2.1. Договору, сторони визнають юридичну силу письмових повідомлень, документів, переданих по факсимільному зв`язку.

Відповідно до п.2.2 Договору, - конкретні умови перевезень обумовлюються у разових заявках, які є невід`ємною частиною цього договору, додатково перед кожним перевезенням або групою перевезень. Заявка оформляється експедитором і попередньо узгоджується з перевізником засобами електронної пошти. Перевізник погоджує заявку шляхом засвідчення її печаткою та підписом уповноваженої особи не пізніше наступного дня за днем подачі Заявки.

Відповідно до Заявки на перевезення вантажу № 18-02-21 від 18 лютого 2021 року до Договору №18022021 від 18 лютого 2021 року сторонами договору було узгоджено перевезення вантажу за маршрутом Франція -Україна.

За твердженнями позивача за первісним позовом, враховуючи відсутність у ФОП Сала О.О., на момент здійснення перевезення, вільного рухомого складу до виконання послуги був залучений інший перевізник ПП "АРГО-07" (м. Запоріжжя).

Відповідно до вищезазначеної заявки строки перевезення становили з 19.02.2021 року по 26.02.2021 року.

Згідно з інформації з Міжнародних товарно-транспортних накладних (рядки 24), вантаж було доставлено перевізником 03.03.2021 року. (а.с. №13-14)

Позивач за первісним позовом зазначає, що послуга перевезення, за обумовленим в Заявці маршрутом, була виконана належним чином, без будь-яких зауважень та застережень вантажоодержувача. Вказану обставину підтверджує наявність відтисків печаток та підписів уповноваженої особи вантажоодержувача у графі 24 CMR.

За твердженнями позивача за первісним позовом, обумовлена в пункті "Сума, час, форма розрахунку" Заявки вартість перевезення - 2050,00 євро. За змістом цього ж пункту, - кошти сплачуються у безготівковій формі після отримання оригіналів документів. Таким чином, в Заявці вказана подія, з настанням якої проводиться оплата. В той же час, в п.4.2. Договору визначений строк здійснення розрахунків: оплата за перевезення проводиться експедитором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок перевізника протягом 15-ти банківських днів після отримання від перевізника повного пакету правильно оформлених документів (оригіналу рахунку, оригіналу податкової накладної, оригіналу CMR - міжнародної товарно-транспортної накладної, оригіналу акту виконаних робіт, реєстраційних документів підприємства, відповідно до чинного законодавства України), що підтверджують факт виконання перевезення, якщо інше не обумовлено в Заявці. За звичаями, що склалися в галузі міжнародних перевезень, використовується Курс НБУ на дату розвантаження - 03 березня 2021 р. (див. графу 24 CMR). Станом на цей день формується рахунок, який направляється контрагенту. Курс НБУ на вказану дату становив 33,6006 грн. за 1 євро, що передбачає оплату вказаного перевезення у сумі 68881,23 грн. = (2050 євро x 33,6006 грн.). У виставленому рахунку вказана сума була заокруглена до цілих - 68881,00 грн.

Документи, що є підставою для здійснення оплати, 07 квітня 2021 були направлені на адресу замовника перевезення рекомендованим листом №555 з описом вкладення та отримані адресатом 14 квітня 2021 р.

Таким чином, ФОП Сало О.О. стверджує, що з наступного дня - 15 квітня 2021р. п`ятнадцятий банківський день, визначений сторонами як кінцевий день для здійснення оплати завершився 06 травня 2021 р.; з наступного дня 07 травня 2021 р. ФОП Калюжна О.О. виступила боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання.

В межах строку, визначеного сторонами для проведення оплати, а саме 19 квітня 2021р., згідно платіжного доручення №425, ФОП Калюжною О.О. було сплачено 50000,00 грн., 18 травня 2021 р. згідно платіжного доручення №441 було сплачено 10480,00 грн. Загальна сума проведених платежів склала 60480,00 грн.

З урахуванням вказаних платежів, борг за перевезення ФОП Калюжної О.О. перед ФОП Сало О.О. склав 8401,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду з первісним позовом.

Як вказує позивач за зустрічним позовом, перевізником були порушені обов`язки за вказаним договором перевезення, а саме, згідно з інформації з Міжнародних товарно-транспортних накладних (рядки 24), вантаж було доставлено перевізником лише 03.03.2021 року, тобто з порушенням строку доставки вантажу на п`ять днів.

За твердженням Калюжної О.О., внаслідок порушення перевізником строку доставки вантажу, експедитор зазнав матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 250 євро, які були утримані ТОВ Прайм-Сервіс з ФОП Калюжної О.О. в якості штрафу в розмірі 10% від вартості перевезення, за порушення строків доставки товару по договору транспортного експедирування від 17 лютого 2021 року №АК 17-02-2021 (п. 4.4. Договору).

Аналогічне твердження викладено у відповіді ТОВ Прайм-Сервіс від 29.06.21р. на Адвокатський запит Максимова М.І., представника ФОП Калюжної О.О., від 22.06.21р.

Станом на момент вивантаження вантажу 250 Євро за курсом EUR - 33,60 грн. за 1 євро, дорівнює 8400 гривень, що, за твердженнями Калюжної О.О., і становить упущену вигоду. З огляду на це ФОП Калюжна О.О. вважає, що вищезазначені кошти вона б могла отримати при належному виконанні зобов`язання ФОП Сало О.О., а саме поставки вантажу в зазначені в заявці строки.

Також, ФОП Калюжна О.О. вказує про те, що у відповідно до п.5.5.2 Договору №18022021 від 18 лютого 2021 року, при запізненні транспортного засобу під завантаження/ вивантаження більш ніж на 6.00 год. від терміну, зазначеного в Заявці, в поточну добу транспортний засіб вважається неподаним/не прибув. У цих випадках Перевізник зобов`язаний сплатити Експедитору штраф у розмірі: 1000 (тисячу) гривень.

Таким чином, позивачка за зустрічним позовом вказує про обов`язок ФОП Сало О.О. сплатити їй, як експедитору, штраф в розмірі 1000,00 грн., передбачений п.5.5.2 Договору №18022021 від 18 лютого 2021 року, у зв`язку з запізненням транспортного засобу під вивантаження більш ніж на 6.00 год. від терміну, зазначеного в Заявці.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до частини першої ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). (ст. 920 ЦК України)

Як встановлено судом, вартість перевезення обумовлена, в Заявці складала 2050,00 євро, про, що зазначено у відповідному пункті "Сума, час, форма розрахунку". За змістом цього ж пункту, - кошти сплачуються у безготівковій формі після отримання оригіналів документів.

У виставленому ФОП Сало О.О. рахунку на оплату здійсненого перевезення вказана сума була заокруглена до цілих - 68881,00 грн. (68881,23 грн. = 2050 євро x 33,6006 грн.).

Відповідачкою за первісним позовом було здійснено часткову оплату по вищевказаному рахунку, а саме в сумі 60480,00 грн.: 19 квітня 2021 р., згідно платіжного доручення №425 було сплачено 50000,00 грн.; 18 травня 2021 р. згідно платіжного доручення №441 було сплачено 10480,00 грн.

З урахуванням вказаних платежів, борг за перевезення ФОП Калюжної О.О. перед ФОП Сало О.О. склав 8401,00 грн.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі №916/2403/18 від 10.09.2019, зазначено, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 11 Цивільного кодексу України).

В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Між тим, як свідчать наявні матеріли справи, ФОП Калюжна О.О. у порушення взятих на себе договірних зобов`язань, оплату за перевезення здійснила частково.

За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем за первісним позовом зобов`язань стосовно здійснення оплати вартості перевезення, а, також, з урахуванням того, що будь-яких зауважень та застережень вантажоодержувача до перевізника не надійшло, що підтверджується наявністю відтисків печаток та підписів уповноваженої особи вантажоодержувача у графі 24 CMR, суд вважає, що заявлені первісні позовні вимоги про стягнення недоплаченої суми в розмірі 8401,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог ФОП Калюжної О.О. про стягнення з ФОП Сало О.О. 1000,00 грн. штрафних санкцій за порушення строків перевезення та 8400,00 грн. матеріального збитку, які експедитор зазнав у зв`язку з порушенням ФОП Сало О.О. строків перевезення, суд зазначає наступне.

Строки доставки вантажу регламентовані положеннями статті 919 ЦК України, у відповідності до частини першої якої, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до Заявки строки перевезення становили з 19.02.2021 року по 26.02.2021 року.

Згідно з інформації з Міжнародних товарно-транспортних накладних (рядки 24), вантаж було доставлено перевізником 03.03.2021 року, що підтверджується відтисками печаток та підписів уповноваженої особи вантажоодержувача у графі 24 CMR. (а.с.№ 13-14)

Таким чином, вищевказаними документами підтверджується факт порушення перевізником строків перевезення, які були обумовлені ФОП Калюжною О.О. та ФОП Сало О.О. у Заявці.

Відповідно до п.5.5.2 Договору №18022021 від 18 лютого 2021 року, при запізненні транспортного засобу під завантаження/ вивантаження більш ніж на 6.00 год. від терміну, зазначеного в Заявці, в поточну добу транспортний засіб вважається неподаним/не прибув. У цих випадках Перевізник зобов`язаний сплатити Експедитору штраф у розмірі: 1000 (тисячу) гривень.

У відповідності до п. 1.2. Договору на транспортно - експедиційне обслуговування у міжміському і міжнародному сполученні №18022021 від 18.02.21р., укладеного між ФОП Калюжна О.О. та ФОП Сало О.О., перевезення виконуються відповідно до правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з умовами Конвенції про Договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ), Європейської угоди про режим праці водіїв (ESTR), чинним законодавством України. Сторони також будуть дотримуватись положень Митної конвенції МДП, а також вимог міжурядових угод про міжнародне автомобільне сполучення.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Конвенції про Договір міжнародного транспортного перевезення вантажів прострочення в доставці вантажу може призвести до сплати компенсації лише в тому випадку, якщо заява перевізнику була зроблена у письмовій формі протягом двадцяти одного дня від дня передачі вантажу у розпорядження одержувача.

Частина перша ст. 41 Конвенції про Договір міжнародного транспортного перевезення вантажів передбачає, що відповідно до положень статті 40, будь-яка умова, яка прямо чи опосередковано відступає від положень цієї Конвенції, є недійсною. Недійсність такої умови не спричиняє недійсність інших умов договору.

Таким чином, посилання ФОП Калюжної О.О. на те, що обов`язок перевізника щодо сплати Експедитору штрафу у розмірі 1000,00 грн., за порушення строків перевезення, встановлено в Договорі №18022021 від 18.02.21р. та не передбачає певних строків для такого звернення, судом не приймається, з урахуванням положень, викладених в ст. 41 Конвенції про Договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів.

Як на доказ неодноразове звернення до ФОП Сало О.О., з претензією щодо прострочення доставки вантажу, ФОП Калюжна О.О. посилається на переписку в VIBER з контактом "Аня", яка, за твердженнями позивачки за зустрічним позовом, є менеджером ФОП Сало О.О. Дану переписку надано до суду в паперовому вигляді (а.с. №106-108, №110-126) та на електронному носії (а.с. №127).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Положенням ч.ч. 1-4 ст. 96 ГПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

У відповідності до ч положень ч.ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з наданої в паперовій формі переписки в VIBER з контактом "Аня", неможливо встановити: посадове становище даної особи, особу співрозмовника та її посадове становище, щодо якого саме перевезення здійснювалась дана переписка, у зв`язку з чим, суд не приймає даний доказ як належний, на підтвердження звернення ФОП Калюжної О.О. до ФОП Сало О.О. з претензією щодо прострочення поставки вантажу.

Також, на виконання положень ч. 3 ст. 30 Конвенції про Договір міжнародного транспортного перевезення вантажів, позивачкою за зустрічним позовом не надано до суду доказів звернення з заявою до перевізника у письмовій формі протягом двадцяти одного дня від дня передачі вантажу у розпорядження одержувача.

Таким чином, доказів того, що за увесь період з моменту завершення перевезення ФОП Калюжна О.О. пред`являла перевізнику буд-які вимоги щодо стягнення компенсації у вигляді штрафу за порушення строків перевезення, матеріали справи не містять.

Аналогічні правові позиції про те, що положення статті 30 Конвенції про Договір міжнародного транспортного перевезення вантажів поширюють свою дію на правовідносини щодо стягнення з перевізника штрафних санкцій у зв`язку з простроченням доставки вантажу, а також необхідності дотримання присіяного двадцятиодноденного строку направлення перевізнику відповідної вимоги щодо компенсації таких штрафних санкцій, викладено у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справи 910/6515/17, від 13 серпня 2020 р. у справі №910/14892/18.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги ФОП Калюжної О.О. щодо стягнення з ФОП Сало О.О. штрафу за порушення перевізником строків перевезення вантажу в розмірі 1000,00 грн.

У відповідності до ч. 5 ст. 23 Конвенції про Договір міжнародного транспортного перевезення вантажів у випадку прострочення доставки, якщо позивач доведе, що прострочення завдало збитку, перевізник компенсує такий збиток, який не може перевищувати плату за перевезення.

На підтвердження понесених експедитором матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 250 євро, які були утримані ТОВ Прайм-Сервіс з ФОП Калюжної О.О. в якості штрафу в розмірі 10% від вартості перевезення, за порушення строків доставки товару по договору транспортного експедирування від 17 лютого 2021 року №АК 17-02-2021 (п. 4.4. Договору), позивач за зустрічним позовом підтверджує відповіддю ТОВ Прайм-Сервіс від 29.06.21р. на Адвокатський запит Максимова М.І., представника ФОП Калюжної О.О., від 22.06.21р.

Положеннями ст. 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач за зустрічним позовом вказує про те, що Конвенція про Договір міжнародного транспортного перевезення вантажів не оперує поняттями штраф та упущена вигода, а використовує єдиний термін "компенсація".

Проте, такі твердження відповідача за зустрічним позовом спростовуються положеннями викладеними в ч. 5 ст. 23 Конвенції, яка містить поняття "збитків".

Так у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, приймаючи до уваги, встановлення судом факту порушення перевізником строків поставки товару, що стало підставою для утримання ТОВ Прайм-Сервіс (замовник) з експедитора штрафу в розмірі 10% від вартості перевезення, за порушення строків доставки товару (п. 4.4. Договору транспортного експедирування від 17.02.21р. №АК 17-02-2021) в сумі 250 євро, які ФОП Калюжна О.О. могла б отримати при належному виконанні зобов`язання ФОП Сало О.О.,, суд вважає обґрунтованою вимогу зустрічного позову щодо стягнення 8400,00 грн. (250 Євро за курсом EUR - 33,60 грн. за 1 євро) та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8, ст. 128 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 123 ГПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу ч. 2 ст. 126 ГПК України: за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України встановлено, що: для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України. Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного Господарського Суду Верховного Суду у справі № 914/359/18 від 21 березня 2019 року, № 922/1163/18 від 06 березня 2019 року.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

З метою захисту своїх порушених прав 11.06.21р. між ФОП Сало О.О. та Адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем укладено Договір про правову допомогу у відповідності до п. 1.1. якого адвокат зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії:

1. Надати правову допомогу у стягненні коштів з ФОП Калюжної О.О. З цією метою здійснити вивчення та огляд доказів за їх місцезнаходженням (3 год.).

2. Провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,5 год.).

3. Підготувати пакет документів необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (6 год.).

4. Здійснити арифметичні розрахунки (0,5 год.).

5. Вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення (3 год.).

Пунктами 2.1.-2.3. Договору про правову допомогу передбачено, що за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього Договору, Довіритель сплачує Повіреному винагороду в розмірі 27 00,00 грн. Розрахунок здійснюється в момент передачі Довірителю підготовленої позовної заяви. При задоволенні позову, Довіритель сплачує Повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 1000,00 грн.

14.06.21р. між ФОП Сало О.О. та Адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем підписано Акт приймання-передачі наданих послуг.

14.06.21р. ФОП Сало О.О. сплачено Адвокату Лозі Віктору Миколайовичу 2700,00 грн. на підставі Договору про правову допомогу від 11.06.21р., що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру №04-06.

Як вбачається з Договору на правову допомогу адвокатський гонорар зазначено у формі фіксованого розміру.

Беручи до уваги, що відповідачем за первісним позовом не було надано заперечень щодо неспівмірності заявленої до стягнення суми адвокатських витрат, а, також, з урахуванням того, суд суд приходить до висновку, що заявлені витрати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 2700,00 грн.

Щодо заявленого до стягнення з відповідача за первісним позовом "гонорару успіху", суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21)

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

Суд враховує, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Що стосується стягнення "гонорару успіху" в сумі 1000,00 грн. враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, встановивши, що такі витрати не мають характеру "фактичних та неминучих", а їх відшкодування матиме надмірний характер.

З огляду на викладене, суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви позивача за первісним позовом про стягнення з відповідачів за зустрічним позовом "гонорару успіху" в сумі 1000,00 грн.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 29.09.2020 у справі №910/7127/19, від 06.07.21 у справі №922/901/19 про застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням доводів касаційної скарги.

Щодо витрат на правову допомогу, які були понесені позивачкою за зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

З метою захисту своїх порушених прав 21.06.21р. між ФОП Калюжна О.О. та Адвокатом Максимовим Миколою Ігоровичем укладено Договір про надання правової допомоги у відповідності до пунктів 1.1.-1.2. якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати Клієнту необхідну правову допомогу, а саме, вчинити усі необхідні дії щодо подання зустрічного позову у рамках господарської справи, що розглядається Господарським судом Харківської області за позовом Фізичної особи-підприємця Сало Олександра Олександровича до Фізичної особи-підприємця Калюжної Олени Олександрівни про стягнення грошових коштів за Договором перевезення № 18022021 від 18 лютого 2021 року та представництва інтересів Клієнта у вказаній справі.

Адвокат надає Клієнту наступну правову допомогу за погодженою вартістю:

- консультація щодо можливості звернення до суду з зустрічним позовом та представництва інтересів Клієнта у вказаній справі - 500 грн.;

- вивчення документів, наданих клієнтом, для подання зустрічного позову та нормативно-правової бази, складання адвокатського запиту - 500 грн.; складання зустрічного позову - 2000 грн.;

- ведення справи та її повного юридичного супроводу (в т.ч. підготовка пояснень, заяв на виконання ухвал та заяв по суті, клопотань, тощо), в тому числі, забезпечення виконання судового рішення - 4000 гривень.

Як вбачається з Договору на правову допомогу адвокатський гонорар зазначено у формі погодинної оплати.

На підставі прибуткового касового ордеру від 21.06.21р. адвокатом отримано від клієнта 7000,00 грн.

08.07.21р. між ФОП Сало О.О. та адвокатом Лоза Віктором Миколайовичем підписано Акт часткового надання правової допомоги №1 на суму 3000,00 грн., а саме за: консультація щодо можливості звернення до суду з зустрічним позовом та представництва інтересів Клієнта у вказаній справі - 500 грн.; вивчення документів, наданих клієнтом, для подання зустрічного позову та нормативно-правової бази, складання адвокатського запиту - 500 грн.; складання зустрічного позову - 2000 грн.

Беручи до уваги, що відповідачем за зустрічним позовом не було надано заперечень щодо неспівмірності заявленої до стягнення суми адвокатських витрат, з урахуванням того, що стороною надано докази часткового надання правової допомоги в сумі 3000,00 грн., тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених витрат за надання правової допомоги позивачу за зустрічним позовом в розмірі 3000,00 грн.

В частині заявлених до стягнення витрат на правову допомогу за зустрічним позовом в сумі 4000,00 грн. слід відмовити, як такі що не доведені та необгрунтовані.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір за первісним позовом покладається на ФОП Калюжну О.О. в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладається на ФОП Сало О.О. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 22, 509, 525, 598, 612, 629, 908, 909, 916 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 96, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісні позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Калюжної Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сало Олександра Олександровича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) заборгованості за Договором транспортно-експедиційного обслуговування у міжміському і міжнародному сполученні №18022021 від 18.02.2021. в сумі 8401,00 грн., судовий збір в сумі 2270,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2700,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Зустрічні позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сало Олександра Олександровича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця Калюжної Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) 8400,00 грн. матеріальних збитків, витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2028,51 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині заявленого до стягнення зустрічного позову щодо стягнення штрафу в сумі 1000,00 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "29" жовтня 2021 р.

Суддя Л.В. Шарко