ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року Справа № 923/677/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. за участю секретаря судового засідання Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача - Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго"

про стягнення 3 030 313 грн. 03 коп.,

за участю представників:

від позивача Піун С.П., адвокат, ( в режимі відеоконференції),

від відповідача - Кушнеренко М.Г., уповноважений представник,

встановив:

Позовну заяву подано про стягнення 3 030 313 грн 03коп., що становлять 2 685 097, 98 грн боргу, 84937, 68 грн в якості 3% річних, 193 099, 00 грн втрат від інфляції та 67 178, 37 грн пені у правовідносинах за договором постачання природного газ № 3134/1920-БО-33 від 27.09.2019 року.

Ухвалою від 21.05.2021 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

До суду від позивача 10.06.2021 надійшла заява про участь у судовому засіданні 15.06.2021 у режимі відео конференції (а.с. 53-54).

Ухвалою суду від 11.06.2021 постановлено: задовольнити заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції; судове засідання 15.06.2021 у справі провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

За результатами підготовчого засідання 15.06.2021 суд протокольною ухвалою постановив: у зв`язку з необхідністю у наданні часу відповідачу для підготовки відзиву на позовну заяву, оголосити у підготовчому засіданні перерву до 13.07.2021 року.

Від комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" 29.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 74-77), відповідно до якого, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

До суду 08.07.2021 від акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла відповідь на відзив (а.с. 81-84).

У підготовчому засіданні 13.07.2021 судом оголошено перерву до 04.08.2021 року.

Від позивача 26.07.2021 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 93).

У зв`язку з закінченням 5-річного строку повноважень судді Павленко Н.А., розпорядженням керівника апарату від 02.08.2021 № 410 призначено повторний автоматизований розподіл, за результатами якого справу передано судді Литвиновій В.В.

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. ухвалою від 03.08.2021 р.: прийняв справу до свого провадження; призначив підготовче засідання на 08.09.2021 року.

До суду 17.08.2021 надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні 08.09.2021 у режимі відеоконференції (а.с. 105-106).

За результатами підготовчого засідання 08.09.2021 суд протокольною ухвалою: закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті та призначив судове засідання на 27.10.2021 року.

До суду надійшли заперечення позивача проти клопотання про розстрочення боргу у справі № 923/677/21.

У судовому засіданні 27.10.2021 представниця позивача позовну заяву підтримала та просила позовні вимоги задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Сторонами 27.09.2019 укладено договір постачання природного газу.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 3 555 532, 31 грн.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором складає 2 685 097, 98 грн.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 67 178,37 грн.

Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 193 099, 00 грн.

Загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу становить 84 937, 68 грн.

Загальна сума боргу відповідача перед позивачем складає 3 030 313, 03 грн.

Представник відповідача проти задоволення позовних заперечив, виходячи із такого.

Відповідач не визнає вимоги позивача за несплату основного боргу с сумі 2 685 097, 98 гривень, та нарахованих на основний борг штрафні санкції (пенні, 3% річних та інфляційні), так як позивачем не виконані умови Договору, а саме підпункт 5.5. пункту 5 Договору про звірку розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу та підпункт 9.1 та 9.2 пункту 9 Договору щодо досудового врегулювання спору між сторонами.

Окрім того, комунальне підприємство теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" посилається на те, що, згідно із положень Закону № 553-ІХ від 13.04.2020 року, тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробники теплової енергії незалежно від форми власності.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив такі обставини.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) та Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" (далі - Відповідач) 27.09.2019 укладено договір № 3134/1920-БО-33 купівлі-продажу природного газу (далі Договір, а.с. 16-24).

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 3 555 532,31 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 33-37).

Відповідно до п. 5.1 Договору (а.с. 19), оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 5.1 Договору.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із нормами цивільного та господарського законодавства, договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, а у продавця виникає зобов`язання передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов`язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Даний договір є консенсуальним, оскільки права та обов`язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. Отже, змістом договору є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань": платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання Відповідачем умов Договору складає 67 178, 37 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Оскільки Відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь Позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стосовно інфляційних втрат, то відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 року у справі № 910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Розрахунок індексу інфляції здійснено Позивачем у відповідності до рекомендацій, наданих відповідно до Листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97-р.

Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 193 099, 00 грн.

Що стосується нарахованих 3% річних, то приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних, то стягненню підлягають три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 84 937, 68 грн.

Щодо аргументів відповідача про порушення позивачем положень п.п. 5.5. п. 5 Договору про звірку розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу, то суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Укладаючи Договір, зокрема п.п. 5.5. п. 5, сторони встановили, що звірка розрахунків здійснюється Сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу Споживачем та актів його приймання-передачі.

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з письмовою заявою про проведення звірки розрахунків, у зв`язку із чим у позивача були відсутні зобов`язання проводити таку звірку.

Щодо аргументів відповідача про порушення позивачем положень підпунктів 9.1 та 9.2 пункту 9 Договору про проведення переговорів та консультацій між сторонами при виникненні спорів (розбіжностей) та звернення до суду у разі недосягнення Сторонами згоди щодо таких спорів (розбіжностей), то суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

За ч. 1 ст. 19 ГПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Отже, суд виходить з того, що позивач, відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, скористався своїм правом на судовий захист порушених прав та інтересі, звернувшись з відповідним позовом до суду.

Окрім того, суд вказує на те, що, згідно із положеннями законодавства і Договору, комунальне підприємство теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" повинно було належним чином виконувати свої зобов`язання за Договором, не допускати їх порушення, а, допустивши такі порушення, - було зобов`язане поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

За таких обставин і правових підстав, аргументи відповідача в цій частині судом відхиляються.

Із приводу посилання відповідача на п. 15 ст. 47 1 Закону № 553-ІХ від 13.04.2020 року про те, що тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробники теплової енергії незалежно від форми власності, то суд вважає їх хибними з огляду на такі обставини.

За результатами перевірки розрахунку штрафних санкцій відносно комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", наданого позивачем до матеріалів справи, судом встановлено, що акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за неналежне виконання умов Договору нараховані штрафні санкції з урахуванням норм вищезазначеного Закону за період з 27.12.2019 по 17.04.2020 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягають задоволенню в повному обсязі.

У силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 45 454, 70 грн підлягають стягненню з комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" на користь позивача - акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з комунального підприємства теплових мереж «Каховтеплокомуненерго» (74800, Херсонська обл., м. Каховка, вул. Соборності, 20А, ) на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 2 685 097,98 грн (два мільйони шістсот вісімдесят п`ять тисяч дев`яносто сім грн. 98 коп) боргу, 67 178,37 грн (шістдесят сім тисяч сто сімдесят вісім грн 37 коп) пені; 84 937,68 грн (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім грн. 68 коп) в якості 3 % річних, 193 099,00 грн (сто дев`яносто три тисячі дев`яносто дев`ять грн. 00 коп) втрат від інфляції та 45 454, 70 грн (сорок п`ять тисяч чотириста п`ятдесят чотири грн. 70 коп) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.10.2021

Суддя В.В.Литвинова