ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р. Справа№ 910/12804/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Іоннікової І.А.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 06.10.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Одеса)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 (суддя Сташків Р. Б.)

за скаргою Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (стягувач)

на дії старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьянової Юлії Володимирівни при виконанні наказу у справі №910/12804/18

боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорбудрезерв-Україна"

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорбудрезерв-Україна» безоплатно усунути недоліки при наданні послуг з нанесення дорожньої розмітки холодним пластиком, що становлять предмет договору № 1438 від 21.09.2016, шляхом приведення її до стану, передбаченого ДСТУ25 87:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування». Вимоги позову мотивовані неналежним виконанням відповідачем гарантійних зобов`язань за вказаним договором з усунення дефектів виконаних робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2018 позовні вимоги задоволено повністю, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорбудрезерв-Україна» безоплатно усунути недоліки при наданні послуг з нанесення дорожньої розмітки холодним пластиком, що становлять предмет договору № 1438 від 21.09.2016, шляхом приведення її до стану, передбаченого ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування».

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва 14.01.2019 було видано наказ.

06.04.2021 Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (далі - скаржник) звернувся зі скаргою на дії старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьянової Юлії Володимирівни (далі - ДВС), у якій просить суд:

1) визнати дії старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ю.В. Севастьянової в частині винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.02.2021 з виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/12804/18 від 14.01.2019 неправомірними;

2) скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.02.2021 з виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/12804/18 від 14.01.2019, що було винесено старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ю.В. Севастьянової;

3) зобов`язати старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ю.В. Севастьянову прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/12804/18 від 14.01.2019 яким: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорбудрезерв-Україна» безоплатно усунути недоліки при наданні послуг з нанесення дорожньої розмітки холодним пластиком, що становлять предмет договору №1438 від 21.09.2016, шляхом приведення її до стану, передбаченого ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування» відповідно до вимог чинного законодавства та повідомити про це стягувача у встановленому чинним законодавством порядку, шляхом надіслання відповідного документу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради на дії старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьянової Юлії Володимирівни при виконанні наказу у справі №910/12804/18 задоволено частково.

Визнано дії старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ю.В. Севастьянової в частині винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.02.2021 з виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/12804/18 від 14.01.2019 неправомірними.

Скасовано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.02.2021 з виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/12804/18 від 14.01.2019, що було винесено старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Одеса) Ю.В. Севастьянової.

Зобов`язано старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Одеса) Ю.В. Севастьянову вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/12804/18 від 14.01.2019 яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорбудрезерв-Україна» безоплатно усунути недоліки при наданні послуг з нанесення дорожньої розмітки холодним пластиком, що становлять предмет договору № 1438 від 21.09.2016, шляхом приведення її до стану, передбаченого ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування».

У решті вимог скарги відмовлено.

Суд визнав скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині вимог, а саме, державний виконавець зобов`язаний здійснити виконавчі дії з наказу від 14.01.2019 №910/12804/18 в межах своїх повноважень на відрізку дороги, яка територіально підпорядкована цьому ВДВС.

При цьому суд вказав, що вимога стягувача про зобов`язання ВДВС повідомити його про рішення щодо відкриття виконавчого провадження у встановленому чинним законодавством порядку шляхом надіслання відповідного документу не може бути задоволена, оскільки така дія вчиняється державним виконавцем автоматично відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» після звернення стягувача із відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу від 14.01.2019 №910/12804/18.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Одеса) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені скарги Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради на дії старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьянової Юлії Володимирівни.

Скаржник вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм закону, внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з огляду на наступне:

- судом залишено поза увагою вимоги ч.ч.2,3,4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»;

- виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень на підставі, у спосіб та в порядку, які визначені стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження, а в заяві стягувача вказані адреси, на які не поширюються функції Інгульського ВДВС, що суперечить ч. 5 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судове рішення повинно бути вчинено в різних місцях.

18.05.2021 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М.Л.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/12804/18 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 24.05.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/12804/18 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

02.06.2021 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

30.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

02.07.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 поновлено Інгульському відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.07.2021.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

27.07.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому наведено заперечення щодо доводів апеляційної скарги, яку заявник просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, зазначаючи наступне:

- суд не наділений правом самостійно вказувати будь - яку інформацію, зокрема стосовно місць виконання рішення, яка не була викладена позивачем у позовній вимозі, а тому підстав для видачі декількох наказів немає, оскільки наказ має відповідати резолютивній частині рішення;

- щодо виконання рішення суду на адресах, на які не поширюються функції Інгульського ВДВС, стягувач наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу та звертає увагу на ч. 1 ст. 25 вказаного закону.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3153/21 від 27.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Тищенко О. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 18.08.2021.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3657/21 від 18.08.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Яковлєва М.Л. та Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Зубець Л.П., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 13.09.2021.

16.08.2021 відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2021 відмовлено в задоволенні заяви Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4338/21 від 13.09.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Євсікова О.О. та Зубець Л.П. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 06.10.2021.

06.10.2021 представники учасників справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представників учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як було зазначено вище, Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (далі - скаржник) звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьянової Юлії Володимирівни, посилаючись на наступні обставини.

Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради направив до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/12804/18 від 14.01.2019 про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорбудрезерв-Україна» безоплатно усунути недоліки при наданні послуг з нанесення дорожньої розмітки холодним пластиком, що становлять предмет договору № 1438 від 21.09.2016, шляхом приведення її до стану, передбаченого ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування».

Вказану заяву було отримано 19.02.2021, що підтверджується повідомленням про вручення із зазначенням дати отримання.

Старшим державним виконавцем Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьяновою Юлією Володимирівною 22.02.2021 було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та повернуто стягувачу наказ Господарського суду міста Києва у справі №910/12804/18 від 14.01.2019 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, виконавець зазначав, що відповідний виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі не вказано на якому саме відрізку дороги необхідно вчинити дії, оскільки зі змісту договору №1438 від 21.09.2016 за яким виконувалися дорожні роботи вбачається, що дорожню розмітку мали наносити на дорозі, яка простягається по різним адресам та районам міста, та деякі з цих районів не підпорядковуються Інгульському ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Стягувач не погоджується з такими твердженнями ДВС, оскільки вважає, що наказ Господарського суду міста Києва у справі №910/12804/18 від 14.01.2019 про зобов`язання ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» безоплатно усунути недоліки при наданні послуг з нанесення дорожньої розмітки холодним пластиком, що становлять предмет договору №1438 від 21.09.2016, шляхом приведення її до стану, передбаченого ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування» відповідає усім вимогам, визначеним у Законі України «Про виконавче провадження», про що також зазначено і в ухвалі Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 у даній справі.

Заперечуючи проти вказаної скарги, державний виконавець ДВС посилався на те, що у наказі №910/12804/18 від 14.01.2019 не зазначено місце вчинення виконавчих дій, тоді як у заяві стягувача вказані адреси на частину з яких не поширюються функції Інгульського ВДВС, а в усних поясненнях на скаргу представник ДВС зазначив, що суд мав би видати різні накази.

Суд першої інстанції визнав скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині вимог, а саме - щодо зобов`язання державного виконавця здійснити виконавчі дії з наказу від 14.01.2019 №910/112804/18 в межах своїх повноважень на відрізку дороги, яка територіально підпорядкована цьому ВДВС, з чим також погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. 1 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України рішення суду складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

Згідно з п. 1 ч.5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Місцевий суд вірно звернув увагу на те, що позивач відповідно до ч. 1 ст. 162 ГПК України у позовній заяві викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Прокуратурою, яка діяла в інтересах позивача, у позові чітко було викладено свою вимогу зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорбудрезерв-Україна» безоплатно усунути недоліки при наданні послуг з нанесення дорожньої розмітки холодним пластиком, що становлять предмет договору № 1438 від 21.09.2016, шляхом приведення її до стану, передбаченого ДСТУ25 87:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування».

Вимоги позову мотивовані неналежним виконанням відповідачем гарантійних зобов`язань за вказаним договором з усунення дефектів виконаних робіт.

Колегія суддів наголошує, що саме позивач, як заявник позовних вимог викладає їх зміст у прохальній частині позову, та суд не наділений таким правом на зміну інформації щодо позовних вимог, а приймаючи рішення про задоволення позову судом у резолютивній частині рішення викладаються саме ті вимоги, які заявлені позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ч.5 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів чи проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька наказів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Разом з тим, у даному випадку суд не наділений правом самостійно вказувати будь-яку іншу інформацію, зокрема, стосовно місць виконання рішення, яка не була викладена позивачем у позовній вимозі, а тому підстав для видачі декількох наказів не вбачається, оскільки наказ має відповідати резолютивній частині рішення, у якій відсутня інформація щодо місця виконання рішення.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вимоги до виконавчого документа.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 було встановлено, що наказ від 14.01.2019 у даній справі відповідає встановленим ч. 1 ст. 4 Законом України «Про виконавче провадження» вимогам, чим спростовуються заперечення ДВС щодо невідповідності пред`явленого стягувачем наказу до виконання таким вимогам.

Щодо здійснення виконавчих дій суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

У даному випадку стягувачем на підставі ч. 3 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» було пред`явлено даний наказ на виконання до ДВС за місцем вчинення дій, які боржник зобов`язаний вчинити.

Судом враховано, що заперечення ВДВС та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що частина вулиць, які вказані стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу не підпорядковуються даному ВДВС.

Натомість, суд наголошує, що вказане твердження не спростовує того факту, що до компетенції цього ВДВС не відноситься повноваження щодо виконання наказу в іншій частині (по вулицях, які підпорядковуються до цього ВДВС), що правильно зауважив суд першої інстанції.

Таким чином, судова колегія погоджується з тим, що повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.02.2021, яке винесено на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» - винесено безпідставно, оскільки відповідний виконавчий документ відповідає усім вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», та порушує права стягувача на виконання рішення суду у справі №910/12804/18.

Стосовно того, що до повноважень Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не відноситься територіально частина вулиць по яким розташована дорога на якій боржник зобов`язаний вчинити дії з виконання рішення у даній справі, то стягувач у даному випадку наділений правом вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»), та враховуючи, що на повноваження Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) частково покладається виконання рішення в частині вулиць, що останнім не заперечується, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ВДВС зобов`язаний виконати це рішення в межах своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість скарги Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (стягувач) на дії старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Севастьянової Юлії Володимирівни при виконанні наказу у справі №910/12804/18 та про наявність підстав для її часткового задоволення, зокрема в частині вимог щодо зобов`язання державного виконавця здійснити виконавчі дії з наказу від 14.01.2019 №910/12804/18 в межах своїх повноважень на відрізку дороги, яка територіально підпорядкована цьому ВДВС.

Водночас, вимога стягувача про зобов`язання ВДВС повідомити його про рішення щодо відкриття виконавчого провадження у встановленому чинним законодавством порядку, шляхом надіслання відповідного документу, не може бути задоволена судом, оскільки така дія вчиняється державним виконавцем автоматично відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» після звернення стягувача із відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу від 14.01.2019 №910/12804/18.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Одеса) - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/12804/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/12804/18 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді І.А. Іоннікова

М.Л. Яковлєв