СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 922/1067/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Зубченко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.,

за участю представників:

Харківської обласної прокуратури - прокурор відділу Омельник М.М., посвідчення № 057322 від 09.10.2020;

1-го відповідача (Харківської міської ради) - не з`явився;

2-го відповідача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) - не з`явився;

3-го відповідача (ТОВ "Благоустрій-Плюс") - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 1-го відповідача - Харківської міської ради (вх. № 2323Х/3) та апеляційну скаргу 2-го відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх. № 2374Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 01 липня 2021 року (повний текст складено 12.07.2021, суддя Бринцев О.В.) у справі № 922/1067/21

за позовом Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова, м. Харків,

до відповідачів:

1. Харківської міської ради, м. Харків;

2. Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків;

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Благоустрій-Плюс", м. Харків;

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів: 1) Харківської міської ради; 2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради; 3) ТОВ "Благоустрій-Плюс", в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати п. 68 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 № 1008/18;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.11.2018 № 5645-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ТОВ "Благоустрій-Плюс", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 3992;

- зобов`язати ТОВ "Благоустрій-Плюс" повернути Харківській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення підвальної частини № I, 1-1, 1-2, загальною площею 42,0 кв. м в житловому будинку літ. "А-2", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 2, шляхом складання акту приймання-передачі, а Харківську міську раду зобов`язати прийняти вказані приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у справі № 639/687/19 (т. 1 а.с. 50-56) було вилучено приватизаційну справу щодо приватизації ТОВ "Благоустрій-Плюс" нерухомого майна, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова (нежитлових приміщень підвальної частини № 1, 1-1, 1-2, загальною площею 42,0 кв. м в житловому будинку літ. "А-2", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 2,). Під час дослідження зазначеної приватизаційної справи прокуратурою встановлено, що приватизацію вказаних нежитлових вчинено без проведення аукціону або конкурсу, тобто з порушенням процедури, передбаченої ч. 1 ст. 18-2 Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», оскільки під час оренди зазначених нежитлових приміщень орендарем ТОВ "Благоустрій-Плюс" не здійснювалось їх поліпшення в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості цих приміщень, за якою вони були передані в оренду. Зазначає, що Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації зазначених приміщень шляхом викупу орендарем. Вважає, що такий спосіб приватизації порушує інтереси держави та територіальної громади міста Харкова, оскільки унеможливлює отримання бюджетом міста максимальної вигоди за об`єкт приватизації, тому п. 68 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 № 1008/18 підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.11.2018 № 5645-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ТОВ "Благоустрій-Плюс"- визнанню недійним, а спірні нежитлові приміщення підлягають поверненню у власність територіальної громади міста Харкова. Прокурор зазначає, що інтереси територіальної громади міста Харкова представляє Харківська міська рада, але враховуючи, що Харківська міська рада є відповідачем у справі, оскільки саме вона в даному випадку вчинила дії, які негативно впливають на інтереси громади міста, прокурор самостійно звертається до суду з даним позовом на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/1067/21(суддя Бринцев О.В.) позов задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано пункт 68 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 № 1008/18.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.11.2018 № 5645-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ТОВ "Благоустрій-Плюс", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 3992.

Зобов`язано ТОВ "Благоустрій-Плюс" повернути Харківській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення підвальної частини № I, 1-1, 1-2, загальною площею 42,0 кв. м в житловому будинку літ. "А-2", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 2, шляхом складання акту приймання-передачі, а Харківську міську раду зобов`язати прийняти вказані приміщення.

Стягнуто судовий збір з: Харківської міської ради в сумі 2270,00 грн; з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в сумі 1135,00 грн; з ТОВ "Благоустрій-Плюс" в сумі 3405,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що процедура приватизації шляхом викупу орендованого майна орендарем має здійснюватися відповідно до ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та п. 8.1 Порядку продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни) за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затвердженого Наказом Фонду державного майна від 02.04.2012 за № 439 (який діяв на час прийняття Харківською міською радою оспорюваного рішення від 21.02.2018 № 1008/187), згідно з якими продаж об`єктів малої приватизації (до яких відносяться спірні нежитлові приміщення) має бути проведений виключно шляхом проведення аукціону або конкурсу, і лише у виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу, зокрема шляхом викупу орендарем об`єкту оренди, якщо ним за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення цього майна в розмірі не менше як 25 відсотків його ринкової вартості. Доказів здійснення орендарем ТОВ "Благоустрій-Плюс" поліпшень орендованого майна не надано. Згідно Звіту про оцінку майна від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 42-43), виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Копійко В.Л., поліпшення майна ТОВ "Благоустрій-Плюс" не здійснювало. Таким чином, умови передбачені п. 1 ч. 1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" відсутні, а отже відсутні і підстави для приватизації об`єкту шляхом викупу. Відповідачі безпідставно посилаються на пункт 5.6 договору оренди від 18.01.2018 № 5099, яким встановлено, що орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передано в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп, оскільки таке право виникає у орендаря лише за умов, визначених ч. 1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Суд першої інстанції прийшов до висновку, що перебіг строку позовної давності почався з моменту, коли прокурор довідався про порушення інтересів держави, а саме з 06.02.2019 - дати одержання доступу до відповідної приватизаційної справи на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у справі № 639/687/19 у межах кримінального провадження № 0000002, тобто строк позовної давності станом на дату звернення із даним позовом до суду прокурором не пропущений.

Повний текст зазначеного рішення складено 12.07.2021.

Харківська міська рада (1-й відповідач) звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 2323Х/3 від 30.07.2021) на рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/1067/21, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (2-й відповідач) також звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 2374Х/3 від 04.08.2021) на рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/1067/21, в якій просить скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначені апеляційні скарги обґрунтовані з посиланням на наявність у орендаря - ТОВ "Благоустрій-Плюс" переважного права на викуп орендованого майна на підставі п. 5.6 договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.11.2018 № 5645-В-С. Скаржники вважають, що оспорюване рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 № 1008/18 прийняте у відповідності та на підставі Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17. Пунктом 3.1 цієї Програми передбачено, що ініціатива визначення способу приватизації належить Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (2-му відповідачу). Посилаються на те, що суд першої інстанції не врахував відсутність у Київської окружної прокуратури м. Харкова підстав для звернення до суду з даним позовом та безпідставно не застосував строки позовної давності.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 у справі № 922/1067/21 (2323Х/3), з урахуванням виправленої описки ухвалою від 09.08.2021, та від 09.08.2021 у справі № 922/1067/21 (вх. № 2374Х/3) відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами 1-го відповідача - Харківської міської ради та 2-го відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, встановлено строк до 06.09.2021 для подання відзивів, заяв та клопотань по апеляційним скаргам, розгляд справи призначено на 14.09.2021 о 10:30 та о 10:45 відповідно.

3-й відповідач - ТОВ "Благоустрій-Плюс" 01.09.2021 за вх. № 10125 на електронну поштову скриньку суду надіслав письмові пояснення щодо апеляційних скарг 1-го та 2-го відповідача, в яких підтримує доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, просить задовольнити апеляційні скарги повністю, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Харківська обласна прокуратура 07.09.2021 за вх. № 10392 та за вх. № 10393 надала відзиви на апеляційні скарги 1-го та 2-го відповідача, в яких не погоджується з доводами скаржників, викладеними в апеляційних скаргах, просить відмовити в задоволенні зазначених апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

13.09.2021 на підставі Розпоряджень керівника апарату суду у зв`язку з відпусткою судді Черноти Л.Ф. проведено повторні автоматичні розподіли у справах № 922/1067/21 (2323Х/3) та № 922/1067/21 (вх. № 2374Х/3) та для розгляду зазначених справ визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Зубченко І.В.

За приписами ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду, розгляд справи починається спочатку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі № 922/1067/21, враховуючи, що апеляційна скарга 1-го відповідача - Харківської міської ради (2323Х/3) та апеляційна скарга 2-го відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх. № 2374Х/3) стосуються одного і того ж судового рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/1067/21, об`єднано зазначені апеляційні скарги в одне апеляційне провадження для сумісного розгляду, та відкладено розгляд апеляційних скарг на 19.10.2021 о 10:00.

До початку судового засідання 18.10.2021 за вх. № 11943 до суду апеляційної інстанції надійшла заява 2-го відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про зупинення провадження по справі № 922/1067/21 до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 925/1133/18.

Розглянувши заяву 2-го відповідача про зупинення провадження по справі, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеної заяви, з огляду на таке.

Порядок та підстави зупинення провадження у справі визначено Главою 8 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд за заявою учасника справи може зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, у випадку зупинення провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

В обгрунтування заяви про зупинення провадження по справі 3-й відповідач посилається на те, що в межах справи № 925/1133/18 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вирішується питання щодо визначення прокурором свого правового статусу як самостійного позивача та дотримання процедури, передбаченої ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в частині обов`язку прокурора при самостійному зверненні до суду за захистом порушених прав повідомити відповідний орган про звернення з позовом у випадку зазначення такого органу одним із співвідповідачів.

Втім, висновок щодо застосування ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" вже був наданий Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 06.07.2021 № 911/2169/20, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Зокрема, в зазначених постановах Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відповідно до абзаців першого-третього частини четвертої статті 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на повідомлення про порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Якщо після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

У даній справі Керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів - Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ТОВ "Благоустрій-Плюс". У тексті позовної заяви прокурор на виконання ч. 4 ст. 53 ГПК України та чч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" обґрунтовує свою позицію щодо органу місцевого самоврядування, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах, але не здійснює або неналежним чином здійснює такі функції. Зокрема, прокурор посилається на те, що Харківська міська рада представляє інтереси територіальної громади міста Харкова, тобто є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені повноваження захищати інтереси держави у відносинах з приводу приватизації комунального майна, що належить територіальній громаді міста Харкова, тому саме Харківська міська рада повинна була б виступати позивачем у цій справі. Але, враховуючи, що в даному випадку Харківська міська рада є особою, що вчинила дії, які порушують інтереси держави, залучення Харківської міської ради позивачем у справі є неможливим.

Також Керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова в позовній заяві обґрунтовує в чому, на його погляд, полягає порушення інтересів держави (тобто навів підстави позову) та зазначає, що про порушення цих інтересів стало відомо 06.02.2019, тобто з дати вилучення Харківською місцевою прокуратурою № 2 в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради приватизаційної справи щодо приватизації спірних нежитлових приміщень у ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 06.02.2019 (справа № 639/687/19) у межах кримінального провадження № 0000002. Наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, зокрема, утворено Київську окружну прокуратуру міста Харкова з місцем розташування у місті Харкові та визначенням територіальної юрисдикції у межах Київського району міста Харкова. Згідно з наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 № 40 днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15 березня 2021 року. На виконання вказаних наказів здійснено передачу справ, документів Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області Київській окружній прокуратурі м. Харкова.

З огляду на зазначене, враховуючи, що висновок щодо застосування ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" вже був наданий Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 06.07.2021 № 911/2169/20, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні заяви 2-го відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про зупинення провадження по справі № 922/1067/21 до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 925/1133/18.

Прокурор відділу Харківської обласної прокуратури в судовому засіданні 19.10.2021 підтримав відзиви на апеляційні скарги.

Представники 1-го відповідача - Харківської міської ради, 2-го відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та 3-го відповідача - ТОВ "Благоустрій-Плюс" у судове засідання 19.10.2021 не прибули, причину відсутності в судовому засіданні не повідомили, хоча про день та час розгляду справи належно повідомлені, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 424, 416, 408.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі зазначеного та враховуючи, що явка сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, розгляд справи вже відкладався, та зважаючи на те, що позиція 1-го та 2-го відповідачів по суті справи достатньо повно викладена в їх апеляційних скаргах та позиція 3-го відповідача викладена у відзиві на апеляційну скаргу, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду справи упродовж розумного строку, апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість перегляду рішення місцевого господарського суду за відсутності 1-го, 2-го та 3-го відповідачів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в апеляційних скаргах та відзивах на апеляційні скарги, вислухавши пояснення прокурора відділу Харківської обласної прокуратури в судовому засіданні, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановив суд першої інстанції, в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 06.02.2019 (справа № 639/687/19) у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 04.01.2017, Харківською місцевою прокуратурою № 2 в Управлінні комунального майна Харківської міськради було проведено вилучення низки приватизаційних справ, у тому числі щодо приватизації нежитлових приміщень підвальної частини № 1, 1-1, 1-2, загальною площею 42,0 кв. м в житловому будинку літ. "А-2", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 2.

За результатами перевірки зазначеної приватизаційної справи встановлено, що між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (орендодавець) та ТОВ "Благоустрій-Плюс" (орендар) був укладений договір оренди від 18.01.2018 № 5099 (т. 1 а.с. 29-35) на нежитлові приміщення підвальної частини № 1, 1-1, 1-2 загальною площею 42,0 кв. м в житловому будинку, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Конторська, буд. 2, літ. "А-2" та знаходиться на балансі КП "Жилкомсервіс" (далі - Майно). Строк дії зазначеного договору оренди до 18.12.2020.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди вартість об`єкта оренди складає 73900,00 грн без ПДВ.

За пунктом 5.2 договору оренди, орендар має право здійснювати ремонт, реконструкцію орендованого майна у встановленому порядку за наявності письмової згоди орендодавця.

Згідно з п. 5.3 договору оренди, орендар має право за письмовою згодою орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, провадити невід`ємні поліпшення, які необхідні для здійснення господарської діяльності, що зумовлює підвищення його вартості. Якщо невід`ємні поліпшення майна зроблені за згодою орендодавця, орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат або зарахування їх вартості тільки у разі придбання об`єкта у власність.

Пунктом 5.6 договору оренди встановлено, що орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передано в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що орендарем - ТОВ "Благоустрій-Плюс" під час оренди на підставі договору оренди від 18.01.2018 № 5099 здійснювались будь-які поліпшення орендованого ним майна.

05.02.2018 ТОВ "Благоустрій-Плюс" звернулося до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з заявою про дозвіл на приватизацію орендованого майна (т.1 а.с.39-41).

Рішенням 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 № 1008/18 (т. 1 а.с. 37-38), зокрема згідно з п. 68 додатку до зазначеного рішення вирішено провести відчуження майна - нежитлових приміщень підвальної частини в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Конторська, буд. 2, літ. "А-2", шляхом його викупу ТОВ "Благоустрій-Плюс".

На виконання зазначеного рішення між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ТОВ "Благоустрій-Плюс" був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих ТОВ "Благоустрій-Плюс" від 02.11.2018 № 5645-В-С (т. 1 а.с. 44-49), який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3992.

Згідно зі звітом про оцінку майна від 28.02.2018, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП Копійко В.Л., вартість нежитлових приміщень підвальної частини № 1, 1-1, 1-2 загальною площею 42,0 кв. м в житловому будинку, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Конторська, буд. 2, літ. "А-2", станом на 28.02.2018 складає 75200,0 грн без ПДВ; у звіті відсутні будь-які відомості про те, що проводились ремонтні роботи у вказаних нежитлових приміщеннях, у тому числі, невід`ємні поліпшення.

В оспорюваному рішенні Харківської міської ради від 21.02.2018 № 1008/18 зазначено, що його прийнято на підставі Закону України «Про приватизацію державного майна», Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Закону України «Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва», статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017- 2022 р.р., затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17.

Відповідно до пункту 1.1 Програми приватизації її розроблено відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та інших законодавчих актів, що регулюють питання власності.

У Програмі визначено мету, пріоритети та умови приватизації комунального майна територіальної громади міста на 2017- 2022 р.р.

Відповідно до пункту 3.1 Програми приватизації ініціатива щодо приватизації об`єктів комунальної власності може виходити як від Управління комунального майна Харківської міськради, так і від інших виконавчих органів Харківської міськради, осіб, які можуть бути покупцями відповідно до законодавства.

Ініціатива щодо визначення способу приватизації належить Управлінню комунального майна Харківської міськради.

Приватизація об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова здійснюється способами, що визначаються законодавством України і цією Програмою (пункт 3.3).

Пунктом 3.4 Програми приватизації визначено, що приватизація об`єктів здійснюється: шляхом викупу, продажу об`єктів приватизації на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу об`єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, іншими способами, які встановлюються спеціальними законами, що регулюють особливості приватизації об`єктів окремих галузей.

Викуп застосовується щодо об`єктів комунальної власності, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими та нормативними актами, а також щодо тих, які не продано на аукціоні, за конкурсом.

Згідно з пунктом 3.7 Програми приватизації Управлінням комунального майна Харківської міськради готується проект рішення Харківської міськради з переліками об`єктів, що пропонуються для приватизації за способами їх приватизації.

Рішення про затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації, приймається на пленарному засіданні сесії Харківської міськради за поданням Управління комунального майна Харківської міськради (пункт 3.8).

Відповідно до пункту 7.1 Програми приватизації відчуження об`єктів комунальної власності здійснюється із врахуванням вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також інших законодавчих та нормативно-правових актів у цій сфері.

Умови та порядок відчуження комунального майна вносяться на розгляд сесії для кожного об`єкта окремим рішенням (пункт 7.2).

За змістом частини першої статті 5-1 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, чинній на час прийняття рішення про відчуження об`єктів комунальної власності) з метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації класифікуються за такими групами: група А - окреме індивідуально визначене майно, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано. Окремим індивідуально визначеним майном вважається рухоме та нерухоме майно.

Частиною другою статті 5-1, частиною 2 статті 16-2 Закону України «Про приватизацію державного майна» встановлено, що об`єкти приватизації, що належать до груп А, Д і Ж, є об`єктами малої приватизації. Викуп об`єктів малої приватизації здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу, продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону.

З моменту прийняття рішення про приватизацію об`єктів, які перебувають у комунальній власності, органами приватизації здійснюється підготовка до їх приватизації відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що полягає, зокрема, у встановлені ціни продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову ціну об`єкта на аукціоні, за конкурсом з урахуванням результатів оцінки об`єкта, проведеної відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України; публікації інформації про об`єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації; а також вчиненні інших дій, необхідних для підготовки об`єктів малої приватизації до продажу.

Викуп застосовується до об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами. Порядок викупу об`єкта встановлюється Фондом державного майна України (далі - ФДМУ) (частини перша, третя статті 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Порядок викупу встановлений ФДМУ. На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений ФДМУ від 02.04.2012 № 439 (далі Порядок № 439).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку № 439 викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до пункту 3.3 розділу III та пункту 7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України.

Таким чином, Харківська міськрада має право прийняти рішення про продаж об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації, а саме Управління комунального майна Харківської міськради, має право укласти відповідний договір купівлі-продажу за результатами проведення аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виняткових випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу орендарем об`єкта, який перебуває у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 % ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Тобто викуп орендарем орендованого ним приміщення, виходячи з положення статті 11, статті 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», може бути лише за умови, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 % ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. В іншому разі приватизація такого приміщення повинна здійснюватися у загальному порядку за результатами проведення аукціону або конкурсу.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 922/623/20 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 922/318/20.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення орендарем - ТОВ "Благоустрій-Плюс" під час оренди на підставі договору оренди від 18.01.2018 № 5099 будь-яких поліпшень орендованого ним майна. Тому 1-й та 2-й відповідачі безпідставно посилаються в апеляційних скаргах на право Харківської міської ради як органу місцевого самоврядування самостійно обирати спосіб приватизації спірних нежитлових приміщень без урахування наведених вище положень ст. 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» є безпідставним.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання 1-го та 2-го відповідача в апеляційних скаргах на пункт 5.6 договору оренди від 18.01.2018 № 5099, яким встановлено, що орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передано в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп, оскільки таке право виникає у орендаря лише за умов, визначених ч. 1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

На підставі зазначеного апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що відповідачами не доведено наявність підстав для приватизації спірного майна шляхом викупу без урахування законодавчих обмежень, наведених у ст. 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», тому позовна вимога про визнання незаконним та скасування пункту 68 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 № 1008/18 підлягає задоволенню.

Одним із способів захисту права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч.2 ст.15 ЦК України).

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Тобто правочин, який був вчинений з недодержанням у момент його вчинення вимог Цивільного кодексу України і його зміст суперечить нормам Цивільного кодексу України, має бути визнаний судом недійсним.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (абз. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.11.2018 № 5645-В-С між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ТОВ "Благоустрій-Плюс" був укладений на підставі неправомірного рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 № 1008/18, тому позовні вимоги про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та зобов`язання ТОВ "Благоустрій-Плюс" повернути Харківській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення, отримані на підставі цього договору купівлі-продажу нежитлових приміщень є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 № 1008/18 та підлягають задоволенню.

Стосовно посилання скаржників на подання прокурором позову з пропуском строку позовної давності апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За приписами ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, якщо прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У частині 5 статті 267 ЦК встановлено, що в разі, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, за приписом зазначеної норми позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

Поважними причинами пропуску позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Якщо суд дійде висновку про те, що позовна давність пропущена з поважної причини, то у своєму рішенні наводить відповідні мотиви на підтвердження цих висновків.

Оскільки поважність причин пропуску є оціночним поняттям та за відсутності визначеного законом переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, вирішення цього питання відноситься до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір, з урахуванням у кожному конкретному випадку фактичних обставин справи.

За таких обставин до висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі (подібні за змістом висновки наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19).

Для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суд має встановити, коли прокурор довідався чи міг довідатися про порушення інтересів держави.

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 362/44/17.

У даній справі про порушення інтересів держави оспорюваним рішенням 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 № 1008/18 прокурор мав об`єктивну можливість довідатися лише з 06.02.2019 - моменту отримання доступу до приватизаційної справи щодо приватизації спірних нежитлових приміщень у ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 06.02.2019 (справа № 639/687/19) у межах кримінального провадження № 0000002.

Сам по собі зміст рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 № 1008/18, а саме вказівка про проведення відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова шляхом викупу, закону не суперечить і прямо на порушення прав територіальної громади не вказує. Встановлення цієї невідповідності закону та порушення прав можливо лише шляхом співставлення змісту рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 № 1008/18 із фактичними підставами його ухвалення (обставинами, що стосуються наявності/відсутності поліпшень орендованого майна). Таке співставлення стало можливим лише після одержання прокурором доступу до документів (приватизаційних справ), які були підставою для ухвалення оспорюваного рішення.

Посилання відповідачів на можливість прокурора бути обізнаним з відкритих джерел мережі Інтернет про наявність рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 № 1008/18 з дня його ухвалення наведеного висновку суду не спростовують. В даному разі ключове значення для висновку про наявність порушення права має не інформація про факт ухвалення та зміст рішення, а інформація про підстави його ухвалення, якої у відкритому доступі немає.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на дату звернення із даним позовом до суду прокурором не пропущений строк позовної давності в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування п. 68 додатку до рішення Харківської міської ради "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 № 1008/18. Оспорюваний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.11.2018 № 5645-В-С був укладений в межах загальної позовної давності. Тому заяви 1-го та 2-го відповідачів про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягають.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені скаржниками в апеляційних скаргах аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Тому апеляційні скарги 1-го та 2-го відповідача залишаються без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/1067/21 залишається без змін.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг, судовий збір за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу 1-го відповідача - Харківської міської ради (вх. № 2323Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 01 липня 2021 року по справі № 922/1067/21 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу 2-го відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх. № 2374Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 01 липня 2021 року по справі № 922/1067/21 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду Харківської області від 01 липня 2021 року по справі № 922/1067/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.10.2021.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя І.В. Зубченко