СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Харків Справа №905/912/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А. , суддя Ільїн О.В.,

без виклику учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро, (вх.№2588Д/1-40) на рішення Господарського суду Донецької області від 26.07.2021 року у справі №905/912/21,

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро,

до Державного підприємства "Артемсіль", м.Соледар, Донецька область,

про стягнення 23635,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства "Артемсіль" про стягнення 23635,00 грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.02.2021 року зі станції Сіль Донецької залізниці відповідач, згідно накладної №53087763, у вагоні №60396512, відправив вантаж - сіль технічну (сіль кам`яна), на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці. На станції призначення було виявлено, що відправником невірно зазначена адреса одержувача у накладній, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 23635 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 26.07.2021 у справі №905/912/21 (суддя Говорун О.В.) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Артемсіль" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у розмірі 4727,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем правомірно у відповідності до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України нарахований відповідачу штраф у розмірі 23635,00 грн. за неправильно зазначену у залізничній накладній №53087763 адресу одержувача вантажу. З огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин та не створювало небезпеку на залізничному транспорті, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 1 провізної плати.

Позивач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 26.07.2021 в частині зменшення штрафу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" у повному обсязі; покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відносини, пов`язані з діяльністю залізничного транспорту України регулюються Статутом залізниць України. Штрафна санкція за неправильне зазначення відправником у накладній коду та адреси одержувача випливає з положень ст.ст. 118, 122 Статуту, не є договірною та не може бути зменшена за рішенням суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021 року для розгляду справи сформовано колегію Східного апеляційного господарського суду у складі: Хачатрян В.С. - головуючий суддя, судді Ільїн О.В., Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2021 року у справі №905/912/21 відкрито апеляційне провадження за правилами розгляду справ у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу; учасникам справи встановлено строк для подання заяв та клопотань по апеляційній скарзі.

У відповідності до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення про вручення представникам сторін копій ухвал Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2021 року.

15.09.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10739), в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В обгрунтування своїх заперечень вказує на те, що встановлення розміру штрафу Статутом залізниць України, а не договором, не позбавляє суд права зменшити розмір нарахованого штрафу за наявності підстав, передбачених чинним законодавством. Крім того, позивач не довів ані настання, ані обгрунтовану можливість настання будь-яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення. Наведене узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постанові у справі №905/1742/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді Слободіна М.М. для розгляду справи сформовано колегію Східного апеляційного господарського суду у складі: Хачатрян В.С. - головуючий суддя, судді Ільїн О.В., Гетьман Р.А.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи та викладені в апеляційній скарзі позивача та відзиві на апеляційну скаргу відповідача доводи в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2021 року Державне підприємство "Артемсіль" (відправник) зі станції Сіль Донецької залізниці на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці відвантажило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінанта-ЮСБ" (одержувач) за залізничною накладною №53087763 у вагоні №60396512 вантаж - сіль технічну (сіль кам`яна).

При оформленні залізничної накладної №53087763 відповідачем (вантажовідправник) вказано адресу одержувача ТОВ «Домінанта-ЮСБ»: 69067, м.Запоріжжя, вул.Тенісна, б.12 кв.29.

19.02.2021 року на станції призначення Кам`янське Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, зазначена відправником у накладеній, не відповідає дійсній адресі ТОВ «Домінанта-ЮСБ».

Факт неправильного зазначення відправником у перевізному документі адреси одержувача засвідчено актом загальної форми №204 від 19.02.2021, складеним на станції Кам`янське Придніпровської залізниці.

19.02.2021 року на станцію відправлення Сіль Донецької залізниці було надіслано телеграфне повідомлення №03 щодо необхідності уточнити вірну адресу одержувача.

У відповідь, 19.02.2021 року на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці, надійшло телеграфне повідомлення №8, в якому було зазначено вірну адресу одержувача ТОВ «Домінанта-ЮСБ»: 01042, м. Київ, вул.І.Брановицького, 3 оф.12.

Негайно, 19.02.2021 року на станції призначення Кам`янське Придніпровської залізниці у накладній №53087763 зроблено виправлення адреси одержувача з 69067, м.Запоріжжя, вул.Тенісна, б.12 кв.29 на вірну 01042, м.Київ, вул.І.Брановицького, 3 оф.12 (п.4 накладної).

Акціонерним товариством "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" за неправильно зазначену у залізничній накладній №53087763 адресу одержувача вантажу, Державному підприємству "Артемсіль" був нарахований штраф у розмірі 23635,00 грн., що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.1 ст. 909 ЦК України, ч.1 ст.307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами (ч.5 ст. 307 ГК України).

За змістом ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ч.ч.1,2 ст. 23 Статуту залізниць України).

Згідно з ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст.122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 закріплено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 статті 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що у відповідності до приписів ч. 1 ст.129 Статуту залізниць України факт неправильного зазначення відправником у перевізному документі адреси одержувача засвідчено актом загальної форми №204 від 19.02.2021 року, складеним на станції Кам`янське Придніпровської залізниці, що не заперечується відповідачем.

Належними та допустимими доказами неправильного зазначення відправником у перевізному документі адреси одержувача в розумінні ст.77 ГПК України є належно складений працівником залізниці акт. Тобто, наявність належним чином складеного акту є підставою для притягнення відправника до матеріальної відповідальності.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №53087763 адресу одержувача вантажу, відповідачу нарахований штраф в розмірі 23635,00 грн. у відповідності до приписів ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, зазначає, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає вимогам чинного законодавства.

Аргументи апелянта про те, що господарський суд першої інстанції необгрунтовано зменшив визначену суму штрафу до 4727,00 грн., колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, на думку скаржника штрафна санкція за неправильне зазначення відправником у накладній коду та адреси одержувача випливає з положень ст.ст. 118, 122 Статуту та не може бути зменшена за рішенням суду. При цьому, скаржник посилається на постанови Верховного суду у справі №906/434/17 та №914/2339/17.

Однак, ч. 1 ст. 233 ГК України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм слідує, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Тобто, звертаючись з клопотанням про зменшення суми штрафу за ст. 233 ГК України, саме відповідач повинен довести наявності обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми.

У вказаному полягає реалізація принципу змагальності сторін.

З матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування заявленого клопотання відповідач вказує на те, що виробничі потужності підприємства знаходяться на території проведення ООС поруч із лінією розмежування. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», місто Соледар відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, що значним чином відобразилося на роботі підприємства в цілому та значно вплинуло на чистий прибуток підприємства та відповідно і на перерахування податків і зборів до бюджету. При цьому, події на території Донецької області, якими є активна фаза операції об`єднаних сил, проведення бойових дій у регіоні. З 01.11.2016 року введена повна заборона на ввезення продукції ДП «Артемсіль» до Російської Федерації, що спричинило недоотримання близько 1314492 тис. грн. доходу (Розрахунок прогнозованих втрат у 2021 році внаслідок проведення ООС та введення санкцій з боку Росії додано). Покладення на ДП «Артемсіль» надмірно великих штрафних санкцій ускладнить виплату заробітної плати працівникам підприємства та відрахування податків до державного бюджету.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд, оцінивши обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №910/16925/18.

Судом враховано, що всі дії, передбачені для відправника вантажу, «Правилами оформлення перевізних документів» ДП «Артемсіль» виконані вірно та в строк, інформація викладена в накладній, що сформована в електронному вигляді щодо коду одержувача 8808 є вірною, гілка отримувача не змінювалася, назва отримувача також вірна, жодних наслідків з причин невірно вказаної адреси Укрзалізниця не понесла з причин того, що гілка отримувача в накладній, сформованій в електронному вигляді була вказана вірно та вантаж доставлявся на під`їзні шляхи вантажоотримувача. При цьому, порушення щодо невірного зазначення адреси отримувача було негайно виправлене.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Позивач не довів ані настання, ані обґрунтовану можливість настання будь-яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення.

Наведене узгоджується із позицією Верховного суду при зменшенні штрафу, яку викладено у постанові від 30.09.2019 року у справі №905/1742/18.

Судом також враховано, що Постановою КМУ від 04.03.2015 року №83 ДП «Артемсіль» включене в перелік підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Таким чином, підприємство має важливе значення для України, забезпечує зайнятість частини населення Донецької області та забезпечує надходження до місцевого бюджету значної суми коштів.

Встановлення розміру штрафу за невірно зазначену адресу вантажоодержувача Статутом залізниць України, а не договором, не позбавляє суд права зменшити розмір нарахованого штрафу, за наявності підстав передбачених законодавством. Слід зазначити, що Статутом не врегульоване питання зменшення розміру штрафу на відміну від законів - Цивільного та Господарського кодексів, які мають вищу юридичну силу порівняно із Статутом залізниць України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів щодо посилання апелянта на постанову Верховного суду у справі №906/434/17, вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що заявник не довів наявності обставин, які зумовлюють зменшення розміру штрафу, а не заборону на зменшення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість зменшення розміру штрафу до 4727,00 грн.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача та залишення без змін рішення Господарського суду Донецької області від 26.07.2021 року у справі №905/912/21.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже, в силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 129, 247, 248, 252, 269, 270, 273, п.1 ч.1 ст. 275, 276, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 26.07.2021 року у справі №905/912/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.В. Ільїн