ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/320/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін:

Від Акціонерного товариства "Українська залізниця" - адвокат Штирхун І.В., довіреність № б/н, дата видачі : 15.07.21; паспорт НОМЕР_1 від 03.10.05;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 (суддя суду першої інстанції Сулімовська М.Б., час і місце оголошення рішення: 19.05.2021 (повний текст складено 28.05.2021), м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області)

по справі № 923/320/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог",

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця",

про стягнення 429837,67 грн. за договором про надання послуг

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Еколог", звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення боргу в сумі 429837,67 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі; судові витрати в сумі 6447,57 грн. судового збору покладено на позивача.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених зменшенням скиду стічних вод в період з червня по вересень 2020 року, а отже відсутні підстави для стягнення шкоди.

Суд першої інстанції також вказав, що позивачем не подано до суду доказів узгодження з відповідачем вартості послуг в розмірі 55,20 грн. за 1 куб.м., а тому здійснення розрахунку заявленої шкоди виходячи з означеної вартості є безпідставним.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог" на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21.

Апелянт зазначає, що стягненню підлягає не майнова шкода, як встановив суд першої інстанції, а зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим суд невірно застосував норми матеріального права.

Позивач також зазначає, що суд не вірно встановив обставини, за яких застосовується ціна (тариф) за 1 куб.м. стоків, вважаючи, що її вартість повинна встановлюватись додатковою угодою до Договору. Однак, у п. 3.1 Договору застосовуються ціна (тариф), який визначений рішенням органу місцевого самоврядування - Щасливцевською сільською радою Херсонської області від 19.02.2020 №20 з розрахунку 55,20 грн. за 1 куб.стоків без укладення додаткової угоди.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 у справі №923/320/21 та ухвалити нове, яким стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколог» заборгованість в сумі 429 837,67 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 923/320/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Мишкіної М.А., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 923/320/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог" на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Херсонської області невідкладно надіслати матеріали справи № 923/320/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

21.07.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №923/320/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог" на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Еколог" строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 9 671,34 грн протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Еколог", що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

30.07.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були додані докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Еколог» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог" на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 30.09.2021; призначено справу № 923/320/21 до розгляду на 19 жовтня 2021 о 15:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

24.09.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог" на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21.

Відповідач зазначив, що апелянт не надав обґрунтування в чому саме полягає спричинена йому шкода і як визначено розмір цієї шкоди, а також не надав обґрунтування порушення Відповідачем строку сплати шкоди та, відповідно, нарахування 3% річних в розмірі 3 281,10 грн. за період з 01.10.2020 по 04.01.2021 та інфляційних збитків в розмірі 9 630,97 грн. за період з 01.10.2020 по 04.01.2021 на суму шкоди в розмірі 416 925,60 грн.

Відповідач також вказує, що безпідставним є висновок Апелянта, що у п.3.1. Договору застосовуються ціна (тариф), який визначений рішенням органу місцевого самоврядування - Щасливцевською сільською радою Херсонської області від 19.02.2020 № 20 з розрахунку 55,20 грн. за 1 куб.м стоків без укладання додаткової угоди, адже пунктом 8.2. зазначеного Договору обумовлено, що в разі відсутності протягом місяця до закінчення дії договору заяв від сторін договору про його припинення або зміну умов, він вважається продовженим на той самий термін, на тих самих умовах, крім вартості послуг згідно п.3.1, які будуть розраховані у березні місяці кожного нового року, з обов`язковим складанням додаткової угоди, якщо жодна зі сторін не заявить про бажання розірвання договору не менше ніж за один місяць до закінчення терміну його дії.

Керуючись викладеним вище, відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21 без змін.

19.10.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №923/320/21, яке призначено на 19.10.2021 о 15:00, без участі представника ТОВ «Еколог».

19.10.2021 у судовому засіданні прийняв участь Акціонерного товариства "Українська залізниця" - адвокат Штирхун І.В., представник апелянта у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином та клопотав провести засідання за відсутності його представника.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 19.10.2021, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог" на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з метою розгляду апеляційної скарги у даній справі у встановлений законом строк, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог" на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі №923/320/21 по суті, не дивлячись на відсутність представника позивача по справі, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника позивача по справі у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 26.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еколог" (Виконавець) і Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Замовник) укладено Договір №43-ЦБМЕС-18206/Ю про надання послуг водовідведення.

За умовами п.1.1 Договору, Виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги з прийому та очищенню стічних вод, що утворюються в процесі господарської діяльності пансіонату "Прибій", що належить Замовнику і розташований в с.Генічеська Гірка, Генічеського району, Херсонської області, вул.Набережна, 42, а Замовник приймає та оплачує надані Виконавцем послуги.

Відповідно до п.п.2.1., 2.3. Договору, Виконавець надає послуги з прийому і очищенню стічних вод в період з 01 травня до 30 вересня поточного року; Замовнику встановлюється ліміт скиду стічних вод згідно виданого дозволу та ліміту водопостачання на 2018 рік у розмірі 9050 м3.

Згідно п.3.1, вартість послуг з прийому і очищення стічних вод в межах встановленого ліміту на момент укладання договору становить 32,34 грн. за 1 м3 і розрахована на підставі фактичних та планових витрат "Виконавця" на послуги "Виконавця", що затверджено рішенням Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 23.03.2018р. №45. Загальна вартість договору складає 292677,00 грн.

За зменшення кількості стічних вод замовник сплачує 100% заявленої кількості стічних вод, згідно договору (п.3.3.).

Відповідно до п. 6.4. Договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку дострокового припинення скиду стічних вод або не виконання чи зменшення скиду стічних вод згідно пункту 2.3 цього договору в період з 01 травня до 30 вересня, Замовник відшкодовує Виконавцю шкоду 100% від заявленої кількості стічних вод згідно наданого рахунку.

Пунктом 6.5. Договору встановлено, що про дострокове припинення скиду стічних вод Замовник попереджає Виконавця за десять днів до дати припинення скиду стічних вод, і в даному випадку штрафні санкції згідно п.6.2. та 3.6.4. не застосовуються.

Відповідно до п.8.1., даний Договір набирає чинності з моменту підписання, але його дія розповсюджується на відносини, що фактично склалися з 01.05.2018 року та діє до 31.12.2018 року з правом пролонгації на наступний календарний рік.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що в разі відсутності протягом місяця до закінчення дії договору заяв від сторін договору про його припинення або зміну умов, він вважається продовженим на той самий термін, на тих самих умовах, крім вартості послуг згідно п.3.1, які будуть розраховані у березні місяці кожного нового року, з обов`язковим складанням додаткової угоди, якщо жодна зі сторін не заявить побажання про розірвання договору не менше ніж за один місяць до закінчення терміну його дії.

Договір підписано уповноваженими представниками обох сторін без жодних зауважень, підписи скріплено печатками юридичних осіб.

В подальшому сторонами укладено Додаткову угоду (без №, без дати) до договору, якою внесено зміни до розділу "Юридичні адреси сторін" в частині реквізитів відповідача.

Відповідно до актів виконаних робіт від 26.06.2020, 27.07.2020, 25.08.2020, 29.09.2020 (а.с.49-50), протягом червня-вересня 2020 року в результаті господарської діяльності пансіонату "Прибій" ТОВ "Еколог" було прийнято та очищено стічних вод обсягом 1847 куб.м., які, в свою чергу, оплачені відповідачем на суму 82 634,40 грн.

З огляду на встановлений пунктом 2.3. Договору ліміт стічних вод в обсязі 9050 куб.м. на період з травня по вересень місяць, з урахуванням скиду стічних вод протягом червня-вересня 2020 року в обсязі 1874 куб.м., мало місце зменшення скиду стічних вод на 7203 куб.м. (9050 - 1847 = 7203).

18.11.2020 за вихідним №112 на адресу відповідача було направлено заяву про досудове врегулювання спору (а.с. 53), відповідно до якої позивач ТОВ "Еколог", з посиланням на положення п.6.4. Договору, просив АТ "Українська залізниця" сплатити заподіяну шкоду у розмірі 100% від заявленої кількості стічних вод в сумі 416925,00 грн.

До заяви про досудове врегулювання спору позивачем було додано Договір від 26.07.2018 про надання послуг з водовідведення, акти виконаних робіт, виписка з банку та рахунок №107 від 26.11.2020 на відшкодування шкоди на суму 416 925,60 грн.

Як слідує з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №063 (а.с.54), заява про досудове врегулювання спору та додані до неї документи отримані відповідачем 10.12.2020.

При цьому, наведена заява була залишена відповідачем без належного реагування, що і зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

З пункту 3 частини 2 статті 11 цього Кодексу вбачається, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2); відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини 2).

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Стаття 626 ЦК України передбачає свободу договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Так відповідно до п.3.3. Договору, за зменшення кількості стічних вод Замовник сплачує 100% заявленої кількості стічних вод, згідно договору.

В пункті 6.4. Договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку дострокового припинення скиду стічних вод або не виконання чи зменшення скиду стічних вод згідно пункту 2.3 цього договору в період з 01 травня до 30 вересня, Замовник відшкодовує Виконавцю шкоду 100% від заявленої кількості стічних вод згідно наданого рахунку.

Разом з тим, стаття 623 ЦК України конкретизує положення по відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов`язання. Так боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у ч.2 ст.224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України).

З огляду на положення статей 22, 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди.

Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Обов`язок доведення вказаних обставин покладається на позивача. Також позивач повинен обґрунтувати розмір шкоди, яка заявлена до стягнення з відповідача.

Керуючись викладеним вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що закріплення умовами укладеного між сторонами Договору про надання послуг з водовідведення права Виконавця вимагати від Споживача відшкодування шкоди за зменшення скиду стічних вод не звільняє позивача від тягаря доказування понесених збитків, що передбачено як Цивільним так і Господарським кодексами України.

Однак, в позовній заяві позивачем взагалі не було зазначено в чому саме полягає завдана йому шкода.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач у судову засіданні пояснив, що збитки товариства полягають у оплаті праці найманих працівників та придбанні хімічних реактивів, які не були використані у зв`язку із зменшенням відповідачем скиду стічних вод пансіонату "Прибій".

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Разом з тим, позивачем не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених зменшенням скиду стічних вод в період з червня по вересень 2020 року, як то обґрунтування необхідності залучення додаткових працівників для обслуговування об`єкту відповідача, доказів оплати праці таких працівників, доказів понесення витрат на закупівлю хімічних реактивів, необхідних для обробки скинутих стічних вод, що утворюються в результаті діяльності пансіонату "Прибій", в обсязі встановленого ліміту, тощо.

Таким чином, за відсутності доказів підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених зменшенням скиду стічних вод в період з червня по вересень 2020 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених зменшенням скиду стічних вод в період з червня по вересень 2020 року

Посилання апелянта на те, що стягненню підлягає не майнова шкода, як встановив суду першої інстанції, а зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим суд невірно застосував норми матеріального права, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Як було встановлено вище, відповідно до п.3.3. Договору, за зменшення кількості стічних вод Замовник сплачує 100% заявленої кількості стічних вод, згідно договору.

Відповідно до п. 6.4. Договору, у випадку дострокового припинення скиду стічних вод або не виконання чи зменшення скиду стічних вод згідно пункту 2.3 цього договору в період з 01 травня до 30 вересня, Замовник відшкодовує Виконавцю шкоду 100% від заявленої кількості стічних вод згідно наданого рахунку.

Тобто пунктом 3.3. Договору передбачено зобов`язання Замовника сплатити 100% заявленої кількості стічних вод у випадку зменшення кількості стічних вод.

Тоді як пункт 6.4. передбачає відшкодування Замовником завданої Виконавцю шкоди в разі дострокового припинення скиду стічних вод або не виконання чи зменшення скиду стічних вод.

В заяві про досудове врегулювання спору (вих. №112 від 18.11.2020) позивач зазначає наступне: «Таким чином, у відповідності до п. 6.4. Договору ПАТ «Українська залізниця» зобов`язана відшкодувати ТОВ «Еколог» 100% від заявленої кількості стічних вод згідно рахунку».

Як вбачається з рахунку № 107 від 26.11.2020 (а.с. 57), виставленого ТОВ «Еколог» на адресу АТ «Українська залізниця», позивач просить сплатити «відшкодування шкоди згідно договору №УЗ/ЦБМЕС018206/Ю від 26.07.2018 у сумі 416925,60 грн.».

У позовній заяві ТОВ «Еколог» зазначило наступне: «Таким чином, у відповідності до п. 6.4. Договору ПАТ «Українська залізниця» зобов`язана відшкодувати ТОВ «Еколог» 100% від заявленої кількості стічних вод згідно рахунку. У відповідності до п. 11.2 Договору Відповідачу було направлено заяву про досудове врегулювання спірних питань з вимогою протягом трьох банківських днів відшкодувати ТОВ «Еколог» заподіяну шкоду у розмірі 100% від заявленої кількості стічних вод в сумі 416 925,60 грн., яку він отримав 23.11.2020. Станом на момент направлення цієї позовної заяви Відповідачем не сплачено 416 925,60 грн.».

З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що позивачем до суду першої інстанції заявлялася саме вимога про відшкодування шкоди, тому посилання апелянта на те, що стягненню підлягає не майнова шкода, спростовуються матеріалами справи, зокрема, безпосередньо позовною заявою та додатками до неї.

Щодо посилання апелянта на те, що суд не вірно встановив обставини за яких застосовується ціна (тариф) за 1 куб.м. стоків, колегія суддів зазначає наступне.

Так за умовами п.3.1 Договору, вартість послуг з прийому і очищення стічних вод в межах встановленого ліміту на момент укладання договору становить 32,34 грн. за 1 м3 і розрахована на підставі фактичних та планових витрат "Виконавця" на послуги "Виконавця", що затверджено рішенням Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 23.03.2018р. №45. Загальна вартість договору складає 292677,00 грн.

Відповідно до п.п.8.1., 8.2., даний Договір набирає чинності з моменту підписання, але його дія розповсюджується на відносини, що фактично склалися з 01.05.2018 року та діє до 31.12.2018 року з правом пролонгації на наступний календарний рік.

В разі відсутності протягом місяця до закінчення дії договору заяв від сторін договору про його припинення або зміну умов, він вважається продовженим на той самий термін, на тих самих умовах, крім вартості послуг згідно п.3.1, які будуть розраховані у березні місяці кожного нового року, з обов`язковим складанням додаткової угоди, якщо жодна зі сторін не заявить побажання про розірвання договору не менше ніж за один місяць до закінчення терміну його дії.

Сторони не заперечують, що Договір є продовженим та чинним на момент виникнення спірних відносин.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради від 19.02.2020 №20 "Про затвердження тарифів на послуги водовідведення Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог", затверджено тариф на послуги з водовідведення, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю "Еколог", які вводяться в дію з 10.03.2020 (додаток 1) в розмірі 55 грн. 20 коп.

Однак, позивачем не було надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції доказів того, що сторони уклали відповідно до вимог п.8.2. Договору додаткову угоду, якою було внесено зміни до 3.1. Договору щодо вартості послуг.

У даному випадку, саме така додаткова угода є єдиним належним та допустимим доказом узгодження сторонами нової вартості послуг.

Таким чином колегія суддів констатує, що позивачем не подано до суду доказів узгодження з відповідачем вартості послуг в розмірі 55,20 грн. за 1 куб.м., а тому здійснення розрахунку заявленої шкоди виходячи з означеної вартості є безпідставним.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Приймаючи дане рішення, суд відповідно до ст. 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021 по справі № 923/320/21 залишити без змін.

Витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.10.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

М.А. Мишкіна