ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021м. ДніпроСправа № 904/5776/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Леон Гуард", м. Дніпро

до Приватного підприємства "Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів "Технопрогрес", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 42 500 грн. 00 коп. за договором про здійснення заходів охорони від 01.01.2018 № 3/18

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Леон Гуард" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 11.06.2021 № 11, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів "Технопрогрес" заборгованість за надані охоронні послуги в сумі 42 500 грн. 00 коп., відповідно до умов договору про здійснення заходів охорони від 01.01.2018 № 3/18.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Леон Гуард" протягом семи днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, надавши до суду належні докази направлення на адресу відповідача позовної заяви від 11.06.2021 № 11.

12.07.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви від 09.07.2021.

Ухвалою господарського суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 19.07.2021 завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвіт-Ойл-Груп" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 18.02.2021 № 18/02/21-1, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" заборгованість в сумі 156 326 грн. 24 коп., з яких: 138 458 грн. 88 коп. - основний борг, 8 400 грн. 93 коп. - пеня, 2 418 грн. 87 коп. - 3% річних, 7 047 грн. 56 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору від 08.10.2018 № 08/10-2.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 01.03.2021 завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

На адресу суду повернувся конверт з вказаною ухвалою, з відміткою відділення поштового зв`язку: «Повертається. За закінченням терміну зберігання. Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, господарським судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Леон Гуард" (виконавець) та Приватним підприємством "Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів "Технопрогрес" (замовник) укладено договір про здійснення заходів охорони № 3/18 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги щодо здійснення заходів охорони об`єкту замовника відповідно до календарного плану надання охоронних послуг (додаток №3).

Пунктом 1.3. договору передбачено, що виконавець надає замовнику послуги, вказані в п.п.1.1. цього договору, за адресою: м. Дніпро, вул. Янгеля, 40. Об`єкт належить замовнику на правах власності.

За умовами п.п. 1.4., 1.5. договору склад зміни охорони - один охоронник; режим роботи: щоденно, цілодобово.

Згідно із п. 2.1. договору загальна вартість послуг за цим договором складається згідно протоколу узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони (додаток №1 до цього договору).

Оплата наданих послуг за цим договором проводиться щомісяця за рахунок коштів замовника, шляхом перерахунку, згідно із рахунком та актом здачі-приймання виконаних робіт/послуг, не пізніше п`ятого числа наступного місяця, за місяцем надання послуг (п. 2.2. договору).

За умовами п.3.1. договору здача-приймання наданих послуг за кожним етапом оформляється відповідним актом здачі-приймання виконаних робіт/послуг.

Підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт/послуг є підтвердженням відсутності претензій з боку замовника щодо об`єму та якості наданих послуг виконавцем (п. 3.2. договору)

У випадку виникнення суперечностей сторони складають відповідний акт претензій, який є підставою для подальших узгоджень щодо надання послуг (п. 3.3. договору).

Пунктом 9.1. договору передбачено, що цей договір набуває чинності з 01 січня 2018 року та діє протягом одного року з правом пролонгації.

На виконання умов договору у період з лютого по жовтень 2019 позивач надав, а відповідач прийняв обумовлені договором послуги на загальну суму 91 500 грн. 00 коп., що підтверджується підписаними сторонами і скріпленими їх печатками актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 18-22).

Господарський суд зазначає, що вказані вище акти підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

В порушення взятих на себе зобов`язань відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг виконав частково в сумі 49 000 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою та платіжними дорученнями (а.с. 26, 37-45), у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за послуги, надані у червні 2019 (5 900 грн. 00 коп.), у серпні 2019 (18 300 грн. 00 коп.) та у жовтні 2019 (18 300 грн. 00 коп.), у загальній сумі 42 500 грн. 00 коп.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 04.02.2020 № 72, в якій вимагав сплатити заборгованість за спірним договором в сумі 42 500 грн. 00 коп. (а.с. 46).

Вказана претензія отримана відповідачем 04.02.2020, проте залишена без відповіді та задоволення.

Предметом доказування по справі є обставини укладання договору, факт надання послуг, строк оплати послуг, наявність часткової оплати послуг, строк дії договору, наявність прострочення оплати послуг.

Відповідач не скористався правом на надання заперечень, докази на спростування позовних вимог не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про здійснення заходів охорони, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом, доказів припинення укладеного між сторонами договору або зміни його умов матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач у спірному періоді надав відповідачу обумовлені договором послуги на загальну суму 91 500 грн. 00 коп., які оплачені відповідачем частково на суму 49 000 грн. 00 коп., у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 42 500 грн. 00 коп.

З урахуванням умов п. 2.2 договору строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Оскільки відповідачем своєчасно не сплачено вартість наданих позивачем послуг, суд вважає позовну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 42 500 грн. 00 коп. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 42 500 грн. 00 коп. основного боргу - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 126, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів "Технопрогрес" (49005, м. Дніпро, вул. Тітова, буд. 3, кв. 36, ідентифікаційний код 30189645) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Леон Гуард" (49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 15, офіс 210, ідентифікаційний код 36367678) 42 500 грн. 00 коп. (сорок дві тисячі п`ятсот грн.. 00 коп.) заборгованості за надані послуги охорони, , 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 01.11.2021

Суддя І.А. Рудь