ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р. Справа№ 910/18396/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-нанотехнології"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.05.2021 (повний текст рішення складено та підписано 26.05.2021)

у справі №910/18396/20 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ АГРОТЕХНІКИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-нанотехнології"

про стягнення 163.800,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВІТ АГРОТЕХНІКИ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-нанотехнології" про стягнення заборгованості у розмірі 163.800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати орендної плати за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем, укладеним у спрощений спосіб.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що строк виконання зобов`язання з оплати орендної плати не настав, відповідно до договору 15/11/2019 оренди транспортних засобів та самохідних машин чи механізмів з обслуговуючим персоналом від 15.11.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/18396/20 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-НАНОТЕХНОЛОГІЇ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" основну заборгованість в розмірі 163.800,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2.457,00 грн.

Рішення суду мотивоване встановленням обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за укладеним у спрощений спосіб договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем щодо оплати орендної плати.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-нанотехнології" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення від 17.05.2021 у справі №910/18396/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду, є безпідставними та необґрунтованими, а судове рішення ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) цивільні права і обов`язки виникають, зокрема, з правочинів, господарських договорів та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За правилами ст. ст. 205, 206 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі за вибором сторін, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення.

Згідно з положеннями ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "СВІТ АГРОТЕХНІКИ", як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-нанотехнології", як замовником, підписано та скріплено печатками сторін акт надання послуг №661, у відповідності до якого виконавцем були виконані наступні роботи (надані послуги): оренда сільськогосподарської техніки з екіпажем, вартість яких (робіт/послуг) становить 136500 грн.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Відповідно до частини першої ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідачем не заперечується факт того, що позивачем були надані послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем, вартість яких (робіт/послуг) становить 136500 грн, однак відповідач заперечує проти настання строку оплати наданих послуг, посилаючись на умови договору № 15/11/2019 від 15.11.2019 (у редакції, що додана відповідачем до відзиву). Так, відповідач зазначає, що згідно п. 5.2. вказаного договору сторони домовились, що розрахунок буде здійснюватися з ТОВ "Світ Агротехніки" в повному обсязі згідно актів виконаних робіт після розрахунку ТОВ "Євразія-Сервіс" з ТОВ "Агро-нанотехнології" за виконання робіт з оранки.

Зі змісту наданої відповідачем суду першої інстанції копії договору №15/11/2019 від 15.11.2019 (пункт 9.1) вбачається, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Позивач повністю заперечує факт укладення у письмовій формі договору №15/11/2019 від 15.11.2019, його підписання уповноваженою особою позивача та скріплення печаткою товариства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що договір №15/11/2019 від 15.11.2019 не містить жодних достовірних відомостей щодо підписання цього правочину позивачем (на договорі відсутній підпис уповноваженої особи товариства, відсутній відтиск печатки товариства). Також вказаний правочин не містить електронного цифрового підпису жодної із сторін.

З огляду на відсутність належних, достовірних та допустимих доказів підписання сторонами договору №15/11/2019 від 15.11.2019, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на умови цього договору та відповідно безпідставними є доводи відповідача стосовно того, що строк виконання грошового зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг не настав станом на момент вирішення даного спору.

Відповідно до частини другої ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матерів справи, 21.10.2020 позивачем було направлено відповідачу претензію-вимогу за вих. №20/10/20-ПР-ВМ/1 від 20.10.2020, в якій позивач вимагав негайно у строк, що не перевищує 7 календарних днів з моменту отримання даної претензії, провести остаточний розрахунок та сплатити суму основного боргу у розмірі 163.800,00 грн.

У відповідь на претензію відповідач надіслав на адресу позивача лист від 28.10.2020, в якому підтвердив факт надання йому послуг на суму 163800 грн, проте відмовився сплачувати вказану суму, пославшись на те, що строк виконання грошового зобов`язання не настав у відповідності до пункту 5.2. договору №15/11/2019 від 15.11.2019.

Водночас, визначена відповідачем підстава звільнення від оплати отриманих послуг з посиланням на пункт 5.2. договору №15/11/2019 від 15.11.2019 не може вважатися достатньо мотивованою та належним чином обґрунтованою, зважаючи на те, що відповідач не довів факт підписання з боку позивача вищевказаного правочину.

З огляду на викладене, враховуючи те, що строк оплати прийнятих відповідачем у листопаді 2019 р. послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем є таким, що настав, доказів здійснення повної або часткової оплати відповідачем наданих послуг відповідачем не надано, колегія суддів вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості у розмірі 163.800,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-нанотехнології" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/18396/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи у справі №910/18396/20 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир