ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3230/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"
до Водопровідно-каналізаційне комунальне управліня Люботинської міської ради
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради про стягнення збитків у розмірі 7418,85 грн., у зв`язку з порушенням відповідачем норм Податкового кодексу України та не здійсненням реєстрації податкових накладних на зазначену суму.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.08.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано заявнику час на усунення недоліків позовної заяви - дев`ять днів з дня вручення даної ухвали суду.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 28.08.2021 року представник позивача надав заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 19967).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, наданими сторонами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено на юридичні адреси позивача та відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 02.09.2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 02.09.2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 22.09.2021 року представник відповідача надав відзив на позов (вх. № 22259), в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач не включив рахунки до податкового кредиту, тому вказаними діями позбавив себе права на зменшення податкового зобов`язання на суму 7418,85 грн., що призвело до понесених збитків, у зв`язку з чим позов АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" задоволенню не підлягає.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 27.09.2021 року представник позивача надав відповідь на відзив (вх. № 22570), в якій зазначив, що прилади обліку на водовідведення у позивача не встановлені, відповідач обов`язку щодо реєстрації податкових накладних про надані послуги з водовідведення не виконав, чим позбавив позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

03.03.2016 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (позивач) та Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради (відповідач) було укладено договір № 589 (П/Т-16868/НЮ) про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.1.1. Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання своїми силами та засобами надавати позивачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі, встановленому згідно з нормами водоспоживання але не більше 156,0 м.куб. води на місяць та 156,0 м.куб. стоків на місяць, а позивач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах визначених цим договором.

18.04.2018 року та 23.07.2018 сторонами було підписано додаткові угоди № 1 та № 2, якими змінено реквізити сторін.

Як свідчать матеріали справи, з вересня 2017 року по травень 2018 року відповідачем надавались послуги з водовідведення позивачу на загальну суму 44513,10 грн., ПДВ 7418,85 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами виконаних робіт.

В свою чергу позивачем було здійснено оплату за надані послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Однак, як стверджує позивач, всупереч вимог податкового законодавства, відповідач обов`язку щодо реєстрації податкових накладних про надані послуги з водовідведення не виконав.

15.05.2019 року позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 160 щодо надання пояснення стосовно не здійснення реєстрації податкових накладних.

16.05.2019 року відповідачем було надано відповідь № 162 на лист позивача, в якій зазначено, що відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зумовлена наявністю податкового боргу та від`ємним сальдо на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

26.06.2019 року позивачем повторно було направлено відповідачу лист № 231, із вимогою про надання пояснень стосовно не здійснення реєстрації податкових накладних.

27.06.2019 року відповідачем не запит позивача було надано відповідь № 226, в якій повторно зазначено що відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зумовлена наявністю податкового боргу та від`ємним сальдо на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

В подальшому, позивачем неоднократно направлялись відповідачу листи від 18.08.2020 року № Т-07-02/653, від 10.06.2021 року № Т-07-02/672 з вимогою про реєстрацію податкових накладних.

Проте відповідачем надавались відповіді від 19.08.2020 року № 341 та від 29.06.2021 року № 255 аналогічного змісту щодо наявності податкового боргу та від`ємним сальдо на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач в порушення норм податкового законодавства не здійснив реєстрації податкових накладних, такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 7418,85, що й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що позивач не включив рахунки до податкового кредиту, тому вказаними діями позбавив себе права на зменшення податкового зобов`язання на суму 7418,85 грн., що призвело до понесених збитків останнього.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Судом встановлено, що відповідачем за період з вересня 2017 року по травень 2018 року надавались позивачу послуги з водовідведення.

Відповідач встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних не виконав.

З наведених вище норм вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 7418,85 грн., тобто позивач поніс збитки.

Щодо заперечень відповідача стосовно можливості включення позивачем рахунків до податкового кредиту згідно п. 11 ст. 201 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідач вказує на те, що позивач отримував рахунки-фактури від відповідача за надані послуги з водопостачання та водовідведення, вартість яких була визначена за показниками приладу обліку води, містили загальну суму платежу, суму податку та податковий номер відповідача, у зв`язку з чим позивач мав включити зазначені рахунки до податкового кредиту.

В свою чергу, суд зазначає, що п. 3.10 договору встановлено, що кількість стічних вод, що надходить до каналізаційних мереж, визначається за обсягом води, використаної позивачем з водопроводу відповідача та інших джерел водопостачання згідно показників водолічильників або згідно показників приладів обліку стічних вод (якщо такі будуть встановлені), опломбованих та зареєстрованих відповідачем.

В той час, як у позивача прилади обліку на водовідведення відсутні.

Отже, для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту без отримання податкової накладної є рахунок, який виставляється платнику податку на послуги, вартість яких визначається за показниками приладів, тобто приладів обліку саме на водовідведення.

Враховуючи те, що прилади обліку на водовідведення у позивача не встановлені, відповідач обов`язку щодо реєстрації податкових накладних про надані послуги з водовідведення не виконав, чим позбавив позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту.

З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Положення п. 201.10 ст. 201 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи). При цьому покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця. Однак, подання такої скарги платником згідно з наведеною нормою у редакції, чинній після 01 січня 2015 року, не є підставою для включення ним сум податку до складу податкового кредиту.

При цьому судом враховано висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 грудня 2018 року зі справи №908/73/18.

Отже, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджений повний склад правопорушення, який є умовою відшкодування позивачеві збитків у розмірі 7418,85 грн., а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача цих коштів є обґрунтованими та правомірними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради (62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Ушакова, б. 3 А, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Південна залізниця" (61052, м. Харків, вул. Котляра, 7) 7418,85 грн. збитків та 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Південна залізниця" (61052, м. Харків, вул. Котляра, 7);

Відповідач - Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради (62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Ушакова, б. 3 А, ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "28" жовтня 2021 р.

Суддя Н.С. Добреля