ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 жовтня 2021 року Справа № 903/492/21

за позовом Виконувача обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради

до відповідача: Фермерського господарства «Галстедан»

про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки.

Суддя Шум М. С.

Секретар с/з Вижовець М. О.

Представники сторін:

від позивача: Якимчук О.М.

від прокуратури: Рішко А.В.

від відповідача: Косендюк Я.А.

Встановив: Виконувач обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Берестечківської міської ради звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Галстедан», яким просить:- розірвати договір оренди землі № 60, укладений 24.02.2012 між Горохівською районною державною адміністрацією та СФГ «Галстедан», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.02.2020 за номером 35623863, предметом якого є земельна ділянка площею 30,3217 га сільськогосподарського призначення (у тому числі пасовища 30,3217 га) з кадастровим номером :01:001:1026; - зобов`язати Фермерське господарства «Галстедан» повернути територіальній громаді в особі Берестечківської міської ради земельну ділянку площею 30,3217 га сільськогосподарського призначення (у тому числі пасовища 30,3217 га) з кадастровим номером :01:001:1026, яка знаходиться на території Берестечківської міської ради та перебуває у комунальній власності останньої.

Ухвалою суду від 29.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

19.08.2021 за вх.№01-57/4896/21 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в позові в повному обсязі.

19.08.2021 за вх. №01-57/4895/21 відповідач подав суду клопотання про долучення додатків (матеріалів) до справи.

23.08.2021 за вх.№01-57/4922/21 від виконувача обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури на адресу суду надійшла відповідь на відзив, якою прокурор просить суд доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву відхилити, позов прокурора в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради про розірвання договору та повернення земельної ділянки задовольнити в повному обсязі.

25.08.2021 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 28.09.2021 на 12 год. 45 хв.

24.09.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшли пояснення на відповідь на відзив.

28.09.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів у справі, а саме: додаткової угоди до Договору оренди землі №60 від 24.02.2012 та рішення сесії Берестечківської міської ради від 24.09.2021 за №13-34/2021

Ухвалою суду від 28.09.2021 розгляд справи по суті відкладено на 19.10.2021 на 10 год. 30 хв.

19.10.2021 на адресу суду від прокуратури надійшли письмові пояснення про приєднання доказів у справі.

Суд протокольною ухвалою долучає пояснення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.10.2021 прокурор позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. додатково зазначив, що 09.06.2021 державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на підставі листа Луцької окружної прокуратури №53-1938 від 31.05.2021 проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки сільськогосподарського призначення (угіддя - пасовища) з кадастровим номером :01:001:1026 площею 30,3217 га, яка знаходиться на території Лобачівської сільської ради, та за результатами якої складено акт перевірки №295-ДК/277/АП/09/01-21

Представник позивача в судовому засіданні 19.10.2021 щодо задоволення судом позовних вимог поклався на розсуд суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.10.2021 щодо задоволення судом позовних вимог надав заперечння, вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст. ст. 12, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Тобто, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частинами 3 і 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, в редакції на час вирішення спору по суті, визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

24.02.2012 між Горохівською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та СФГ «Галстедан», 8 (Орендар), укладено договір оренди землі №60 , на підставі якого орендарю передано в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 30,3217 га, у тому числі пасовища 30,3217 га, яка розташована на території Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області

Договір оренди зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Горохівському районі, про що у Державному реєстрі земель здійснено запис від 07.05.2012 №02862.

01.01.2013 права розпорядника вказаної земельної ділянки перейшли до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області. Інформація про власника земельної ділянки - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області () та форму власності (державна) внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.02.2020. Також, 18.02.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 30,3217 га з присвоєним номером :01:001:1026, яке виникло до 01.01.2013 на підставі договору №60, укладеного з Горохівською РДА 24.02.2012.

Згідно рішення Берестечківської міської ради №4-6/2021 від 14.01.2021 «Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність» вказана земельна ділянка перейшла до комунальної власності Берестечківської міської ради.

З матеріалів справи судом додатково встановлено, що право комунальної власності Берестечківської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1026 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.06.2021. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, орендодавцем вказаної земельної ділянки є Берестечківська міська рада, .

Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі", ст. 792 ЦК України).

Щодо нецільового використання земельної ділянки, яку вказує прокурор в якості підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення (угіддя - пасовища) з кадастровим номером :01:001:1026, яка перебуває в оренді ФГ «Галстедан» на підставі договору оренди №60 від 24.02.2012, розорена та засіяна орендарем сільськогосподарською культурою, тобто фактично використовується під посіви сільськогосподарських культур, а не виключно як пасовища суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

У статті 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендар земельної ділянки має право, зокрема, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.

Згідно зі статтею 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Підстави для розірвання договору визначені ЦК України, ЗК України та Законом України "Про оренду землі".

Так, відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У статті 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до положень статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У розумінні наведених положень земельного законодавства дострокове розірвання договору оренди можливе виключно за згодою або на вимогу однієї зі сторін договору за рішенням суду у випадках, передбачених законом або договором.

При цьому окремою підставою для примусового припинення права користування земельною ділянкою на умовах оренди є саме використання орендарем землі не за цільовим призначенням (статті 143 ЗК України).

Суд враховує, що відповідно до положень статті 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Отже, основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання. Поділ земельного фонду країни на категорії передбачено ЗК України.

Відповідно до статті 19 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

є) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Отже, усі землі у межах України мають своє цільове використання, як це передбачено статтею 19 ЗК України, цільове використання земельних ділянок є одним із принципів земельного законодавства.

Частиною 1 статті 20 ЗК України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Отже, зміна цільового призначення земельних ділянок (тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної частиною 1 статті 19 ЗК України в іншу) здійснюється за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури.

Згідно з частиною 5 статті 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Цільове призначення земельної ділянки відповідно до законодавчо встановлених категорій земель визначається на підставі документації із землеустрою, а порядок використання земельної ділянки в межах певної категорії визначається землекористувачем самостійно, проте з обов`язковим дотриманням містобудівної документації та документації із землеустрою

Зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо).

Єдина умова, яку встановлюють положення частини 5 статті 20 ЗК України при самостійному визначені виду використання земельної ділянки її власником/користувачем, є дотримання вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, та необхідність урахування містобудівної документації та документації із землеустрою.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у справі № 806/5308/15 (постанова від 31.07.2019).

Додатково суд зауважує, що п. 26 Договору передбачено, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не встановлені та не зареєстровані.

Водночас, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку яку надав прокурор вбачається те, що на вказану земельну ділянку не були встановлені жодні обмеження у використанні земельної ділянки.

Нецільове використання земельної ділянки прокурор обґрунтовує актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства №295-ДК/277/АП/09/01-21 від 09.06.2021.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази про те, що перевірка проведена з інформуванням ФГ Галстедан як про підстави, так і факт її проведення, що підтверджується змістом акта перевірки (відповідні графи не заповнені), а отже, позбавило відповідача можливості вирішити питання про допуск до перевірки, про участь у проведенні перевірки, а також про подання зауважень на акт перевірки.

Крім зазначеного вище, суд звертає увагу сторін, що акт проведення обстеження земельної ділянки від 18.06.2021 складений Берестечківською міською радою за відсутності представників ФГ Галстедан відносно якого проводилося обстеження.

Однак, у разі порушення відповідачем норм земельного законодавства, орган самоврядного контролю повинен проводити перевірку, а не обстеження земельної ділянки, повідомляти про її проведення відповідача та складати за її результатами акт перевірки. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 30.11.2016 №910/4813/16, від 15.11.2016 №910/4812/16, від 15.11.2016 №910/5942/16

Надані прокурором акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства №295-ДК/277/АП/09/01-21 від 09.06.2021 не є належними доказами використання ТОВ "Галстедан" земельної ділянки площею 30,3217 га не за цільовим призначенням.

Рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

Отже, допустимим доказом користування земельної ділянки не за цільовим призначанням є документи, що свідчать про невиконання вказівок (розпоряджень) спеціально уповноваженого органу виконавчої влади із питань земельних ресурсів.

Суд звертає увагу прокурора та позивача у справі, що договір може бути розірваний судом за умови встановлення не тільки наявності істотного порушення договору, але й наявності шкоди завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, а її розмір не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладені договору і чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Кваліфікуючи дії відповідача як істотне порушення умов договору, прокурор не навів жодних висновків про те, які права позивача були порушені та якої шкоди зазнає остання, у зв`язку з такими діями відповідача і чи позбавляється Берестечківська міська рада того, на що очікувала при укладенні договору.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

26.10.2021

Суддя М. С. Шум