ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р. Справа №910/4951/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021

у справі №910/4951/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

про стягнення 2 122,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі - Товариство) про стягнення 2 122,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у Товариства наявна заборгованість з оплати додаткового збору за маневрову роботу під час переадресування станцією Одеса-Застава 1 Одеської залізниці вантажу за залізничними накладними: №41506098, №41506080, №41506072, №41506056, №41506064, та №41506106.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі №910/4951/21 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача збір за маневрові роботи під час переадресування вантажів у розмірі 2 122,80 грн, а також судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

При ухваленні зазначеного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що у Товариства наявний обов`язок з оплати Залізниці збору за маневрові роботи, виконаної з вагонами №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850 та №95800801 при їх переадресації на іншу станцію призначення - Іваничі Львівської залізниці у розмірі 2 122,87 грн, який станом на дату звернення позивача до господарського суду, був прострочений відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено факт здійснення додаткової маневрової роботи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021 апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення без руху апеляційної скарги Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/4951/21.

16 серпня 2021 року до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4951/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 залишено без руху, на підставі частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

25 серпня 2021 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, на виконання вимог ухвали суду, заявником усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 року поновлено Товариству строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2021. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/4951/21. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 до закінчення апеляційного провадження у даній справі. Вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань та письмових пояснень - до 20.09.2021.

8 вересня 2021 року до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

6 березня 2020 року між Товариством та Залізницею укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується повідомленням про укладення договору від 06.03.2020 №43-41564379/2020-001.

31 травня 2020 року Залізницею оприлюднено нову редакцію договору, яка введена в дію з 01.07.2020.

Відповідно до пункту 1.1 договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.4 договору визначено, що надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Згідно з пунктами 1.6, 9.4 договору зміни та доповнення до нього оприлюднюються перевізником на вебсайті: http://uz-cargo.com/.

У пункті 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством як вантажовідправником та вантажоодержувачем, на станції відправлення Ксенієво Одеської залізниці, відправлено на станцію Старокостянтинів І Південно-Західної залізниці залізничні вагони, які перевозяться на своїх осях, а саме: вагон №95800405, згідно з залізничною накладною №41506098, вагон №95793626, згідно з залізничною накладною №41506080, вагон №95778148, згідно з залізничною накладною №41506072, вагон №95777843, згідно з залізничною накладною №41506056, вагон №95777850, згідно з залізничною накладною №41506064, вагон №95800801, згідно з залізничною накладною №41506106.

В той же день, Товариство звернулось до позивача з листом від 28.09.2020 №610, у якому, посилаючись на виробничу необхідність, просило переадресувати вагони №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 на станцію Іваничі Львівської залізниці. При цьому, відповідач у вказаному листі зазначив, що плату за додаткові збори по переадресації (користування, маневрову роботу) та плату за залізничний тариф слід стягнути з Товариства.

28 вересня 2020 року о 18 год. 35 хв. директором філії "Центр транспортної логістики" Залізниці видано наказ на переадресування №5315, згідно з яким вагони: №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 по залізничним накладним №41506098, №41506080, №41506072, №41506056, №41506064, №41506106 переадресовані на станцію Іваничі Львівської залізниці. Відповідно до наказу від 28.09.2020 №5315 оплата за перевізними документами та по додатковим зборам здійснюється Товариством на станції призначення.

Також, 28 вересня 2020 року представниками позивача складено акт загальної форми ГУ-23 №4090 без зазначення відповідальності, в якому вказано, що вагони №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 прибули на станцію Одеса-Застава І Одеської залізниці о 20 год. 00 хв. та були переадресовані 28.09.2020 о 20 год. 38 хв. Вартість переадресації - 1 826,40 грн, повідомлення - 10,00 грн, маневрових робіт 1 год. - 1 769,10 грн.

Залізницею сформовано накопичувальну картку №02120279 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу), відповідно до якої нараховано Товариству до сплати за переадресування шести вагонів кошти у розмірі 1 826,50 грн, за маневрову роботу локомотива залізничного кошти в сумі 1 769,00 грн, за повідомлення одержувача кошти у розмірі 10,00 грн.

Натомість, щодо вказаних послуг відповідачем сформовано накопичувальну картку №07120286 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) від 07.12.2020, відповідно до якої Товариство вважає обґрунтованим нарахування до сплати 1 826,50 грн за переадресування шести вагонів та 10,00 грн за повідомлення одержувача.

Спір у справі виник у насідок того, що позивач вважає правомірним нарахування відповідачу плати за маневрову роботу при переадресації вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801, в той час як відповідач вважає, що плата за переадресацію включає в себе плату за маневрову роботу при переадресації спірних вагонів. Натомість, наявність підстав для нарахування плати за додаткову маневрову роботу (яка не передбачена технологічним процесом роботи станції Одеса-Застава 1 Одеської залізниці) підлягає доведенню позивачем, в тому числі шляхом надання актів про затримку вагонів форми ГУ-23а та пам`яток про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45.

Відносини з перевезення та переміщенням продукції залізницями регламентуються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Митним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонам і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, та іншими підзаконними актами.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами у даній справі Договір є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання глави 64 розділу ІІІ книги 5 ЦК України, глави 32 ГК України, положень Закону України "Про залізничний транспорт".

Згідно зі статтею 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими, відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем замовлено у позивача послуги з перевезення залізничних вагонів: №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 на своїх осях зі станції Ксенієво Одеської залізниці до станції Старокостянтинів І Південно-Західної залізниці.

З долученої відповідачем інформації про вагонні операції вбачається, що спірні вагони вирушили зі станції відправлення 28.09.2020 о 14 год. 17 хв.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут).

Пунктом 44 Статуту визначено, що залізниця може за заявою відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж), з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів (контейнерів) в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно зі статтею 119 цього Статуту. Час затримки обчислюється з моменту, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу.

Товариство звернулось до філії "Центр транспортної логістики" Залізниці з проханням здійснити переадресацію цих вагонів на станцію Іваничі Львівської залізниці, у зв`язку з чим 28.09.2020 о 18 год. 35 хв. було видано відповідний наказ на переадресування №5315.

У розумінні Правил переадресування вантажів (статті 44, 45 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, переадресацією вагонів (вантажу) є зміна станції призначення або разом з нею і одержувача вагонів (вантажу) (переадресування).

Абзацом 3 пункту 4 Правил переадресування вантажів унормовано, що переадресування вантажу може здійснюватися на станціях призначення та станціях на шляху прямування.

Переадресація вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 здійснена на станції Одеса-Застава 1 Одеської залізниці, тобто на станції на шляху прямування.

Переадресування вантажу здійснюється за первинними документами (із внесенням відповідних змін) і з оформленням перевезення новими перевізними документами (крім імпортних та транзитних вантажів) в паперовому або електронному виглядах, що обумовлюється в наказі на переадресування (пункт 5 Правил переадресування вантажів).

Відповідно до пункту 12 Правил переадресування вантажів оплата провізних та інших платежів при переадресуванні може здійснюватися як на станції переадресування, так і на станції призначення, що обумовлюється в наказі на переадресування вантажу.

В будь-якому разі, зміна станції призначення вказаних вагонів є неможливою без вчинення позивачем певних дій - надання дозволу на переадресування вантажу у вигляді наказу, який надається начальникові станції, яка оформляє переадресування засобами телеграфного зв`язку, телефонограмою або в електронному вигляді, а також без внесення змін у первинну документацію (оформлення переадресації).

Отже, саме за вчинення відповідних дій з оформлення Залізницею переадресації і підлягає сплата послуг переадресації.

Пунктом 8.1 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, передбачено, що за оформлення переадресування вантажів за кожний вагон при переадресуванні одночасно одним вантажовласником двох і більше вагонів з вантажем або порожніх власних чи орендованих вагонів, оформлених окремими відправками, нараховується збір у розмірі 100,70 грн.

До тарифів, плат та зборів, що вказані в Розділах II і III Збірника тарифів застосовується коефіцієнт 3,023 (пункт 19 Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317.

Відтак, позивачем нараховано відповідачу плату за переадресацію шести вагонів у розмірі 1 826,50 грн (100,70 грн х 6 вагонів х 3,023), що Товариством не оспорюється.

Проте, як вбачається із пункту 3 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 31.08.2005 №507, маневровою роботою є будь-які пересування рухомого складу залізничного транспорту станційними й іншими коліями для забезпечення поїзної роботи і виробничої діяльності підприємств.

Маневри - це будь-які пересування рухомого складу залізничного транспорту станційними й іншими коліями для забезпечення поїзної роботи і виробничої діяльності підприємств.

Одиницею залізничного рухомого складу є локомотив та вагон.

Тобто, на відміну від послуг переадресування, які полягають у документальному оформленні переадресування (в даному випадку, зміни станції призначення вагонів), маневровою роботою є фізична зміна вагонами напрямку руху шляхом їх відчеплення від одного поїзду (який йшов в напрямку призначення за первинним провізним документом) до іншого поїзду, який йде в напрямку нової станції призначення після переадресації.

В свою чергу, переадресування вагонів не завжди є невідривно пов`язаним із виконанням маневрових робіт щодо таких вагонів, оскільки нова станція призначення (після переадресування) може знаходитись на шляху слідування відповідного поїзда, до якого було причеплено вагони за первинним провізним документом.

Пунктом 8.2 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів передбачено, що крім збору за оформлення переадресування, сплачуються збори за виконані залізницею додаткові операції і послуги, пов`язані з переадресуванням, - маневрова робота, користування вагонами (контейнерами), вартість документів тощо.

Суд зазначає, що у пункті 8.2 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів відсутнє таке словосполучення як "додаткові маневрові роботи", а мова йде про додаткові операції та послуги, якими, зокрема, є маневрові роботи.

Відтак, немає жодних підстав вважати, що плата за послуги з переадресування вантажу (вагонів) включає в себе плату за маневрову роботу.

Попри наведене, судом враховано, що "додатковою маневровою роботою", яка не передбачена технологією роботи станції з розформування (формування) поїздів, є ситуація коли відповідна станція не може здійснювати маневрові роботи з огляду на певні обставини, наприклад, відсутність маневрового локомотиву, тому технологічним процесом такої станції не передбачається виконання відповідних маневрових робіт. Проте, у разі необхідності маневровий локомотив може бути поданий з іншої залізничної станції та виконати відповідні роботи, що і є додатковою маневровою роботою (у наведеному прикладі) - подача локомотива з іншої станції, для виконання маневрових робіт на станції, які не передбачені технологічним процесом станції, та які підлягають оплаті замовником послуг.

Отже, маневрові роботи підлягають оплаті замовником у разі їх фактичного виконання.

У даному випадку спір стосується стягнення з відповідача плати за маневрові роботи, які виконувались в якості надання послуг.

Пунктом 1.4 договору визначено, що надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Обставини надання позивачем послуг з виконання маневрових робіт підтверджуються актом загальної форми від 28.09.2020 №4090 без зазначення відповідальності, та інформацією про вагонні операції із вагонами №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801, з якої вбачається, що спірні вагони із станції відправлення виїхали з поїздом з одним індексним номером, а після переадресування - спірні вагони рухались з поїздом з іншим індексним номером.

Відчеплення спірних вагонів від одного поїзда та причеплення їх до іншого поїзда є нічим іншим як маневровими роботами, виконання яких потребує понесення позивачем витрат (на дизельне паливо для локомотива, оплату трудових ресурсів тощо).

Крім того, судом першої інстанції враховано, що для прибуття вагонів на станцію Івановичі Львівської залізниці, необхідно було причепити спірні вагони до іншого поїзда, оскільки станція Старокостянтинів 1 Південно-Західної залізниці знаходить між м. Хмельницьким та м. Житомир, а станція Івановичі Львівської залізниці - між м. Луцьк та м. Нововолинськ, тобто в іншому напрямку руху поїзда, до якого було причеплено спірні вагони на станції відправлення за первинними документами.

З огляду на наведене місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що позивачем доведено виконання ним маневрових робіт при переадресуванні вагонів №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801, а відтак вказані роботи підлягають оплаті відповідачем.

Пунктом 1.8 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів унормовано, що за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів нараховується збір у розмірі 292,60 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать: переставляння вагонів з одного вантажного фронту на інший, переміщення вагонів на фронті; подача вагонів на ваги і для дозування; прибирання вагонів після зважування та дозування; у випадках, коли навантаження або вивантаження виконується в присутності локомотива залізниці (подача стисненого повітря від локомотива тощо); інша маневрова робота з вагонами на станціях, під`їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Оскільки пункт 1.8 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів в першу чергу стосується встановлення збору за роботи та послуги, пов`язані за подачею й забиранням вагонів (даний пункт розміщений у відповідному розділу Збірника тарифів), однак посилання на встановлений цією нормою тариф міститься і в інших розділах Збірника тарифів. Тобто, встановлений п. 1.8 Розділу ІІІ Збірника тарифів збір за маневрову роботу є універсальним та застосовується до всіх маневрових робіт, незалежно від причин, що обумовили їх виконання.

Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що посилання у пункті 1.8 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника на те, що вимога власника під`їзної колії, вантажовласника або порту, повинна оформлюватися пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), стосується оформлення саме процесу збирання та подачі вагонів, однак не підлягає застосуванню до даного випадку виконання маневрових робіт при переадресуванні вагонів (вантажу) на замовлення вантажовідправника за відсутності затримки таких вагонів.

При цьому, враховуючи наявні в матеріалах справи докази виконання маневрових робіт, сам факт не складення пам`ятки про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45) не свідчить про їх невиконання залізницею, в той час як неналежне документальне оформлення надання послуги не звільняє замовника, що одержав послугу, від її оплати.

З інформації про вагонні операції із вагонами №95800405, №95793626, №95778148, №95777843, №95777850, №95800801 та акта загальної форми 28.09.2020 №4090 без зазначення відповідальності вбачається, що спірні шість вагонів прибули на станцію Одеса-Застава І Одеської залізниці о 20 год. 00 хв., о 20 год. 38 хв. того ж дня були відчеплені від поїзду, що мало своїм наслідком розформування та формування рухомих складів. В тому числі, маневрові роботи із спірними вагонами тривали також 29.09.2020.

Позивач стверджує, що маневрові роботи із перечеплення шести вагонів до іншого поїзда тривали 1 год. В свою чергу, судом враховано, що у відповідності до пункту 1.8 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів збір встановлений у розмірі 292,60 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. Тобто, навіть якби маневрові роботи тривали всього 31 хв., то їх тривалість підлягала розрахунку як 1 година.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок вартості спірних маневрових робіт, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 2 122,87 грн збору за маневрову роботу.

Відповідно до статей 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із тим, інші доводи, на які посилався апелянт під час розгляду даної справи, залишені Північним апеляційним господарським судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі №910/4951/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги Товариства витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі №910/4951/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі №910/4951/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 у справі №910/4951/21.

5. Матеріали справи №910/4951/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна