ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р. Справа№ 910/5537/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021

у справі №910/5537/21 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради "Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго

до Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві

про стягнення 17 220,86 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради "Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 17 220,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором на постачання теплової енергії від 26.05.2016 № 240189-01 щодо оплати за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача 15 692,41 грн суми заборгованості за поставлену теплову енергію у гарячій воді, 916,77 грн інфляційної складової боргу та 611,68 грн 3% річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/5537/21 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради "Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" 15 692,41 грн заборгованості, 916,77 грн інфляційних втрат, 611,68 грн 3% річних та 2 270,00 грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати за спожиту теплову енергію не виконав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/5537/21 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві перебуває в стані припинення. Оголошення про ліквідацію Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві опубліковано 09.11.2015 в Бюлетені державної реєстрації № 336 (31) 2015. 11.12.2015 голова ліквідаційної комісії звертався до ПАТ «Київенерго» з листами №№ 52/884, 52/888 щодо початку процесу ліквідації та вказав на право пред`явити вимоги та претензії до Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві терміном до 09.11.2016. У свою чергу, позивачем не надано доказів звернення до відповідача в порядку, визначеному законодавством, а саме із заявою про включення його грошових вимог до реєстру вимог кредиторів.

05.08.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві подало доповнення до апеляційної скарги, в якому вказало, що з інформації з офіційного сайту Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається наявність розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2016 № 200 «Про деякі питання оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації». В абзаці 2 пункту 2 розпорядження вказано про заміну орендаря Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві на нового орендаря - Головне управління Національної поліції у місті Києві. У зв`язку з чим, висновки суду про фактичне споживання теплової енергії відповідачем через використання працівниками Оболонсього РУ ГУМВС України в місті Києві нежитлового приміщення є безпідставним.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 20.09.2021, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що ліквідація відповідача триває з 09.11.2015, заходи з передачі орендованого відповідачем майна власнику та завершення ліквідації боржника ліквідаційною комісією не вжито. Відповідач в особі ліквідаційної комісії продовжував користуватися орендованим приміщенням, споживав теплову енергію та всупереч чинному законодавству не здійснював оплату поточних зобов`язань.

Щодо розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2016 № 200 «Про деякі питання оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації» позивач вказує, що відповідач не надав підтверджуючих документів на виконання даного розпорядження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 апеляційну скаргу Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/5537/21 залишено без руху.

13.08.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено платіжне доручення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 поновлено Оболонському районному управлінню Головного управління МВС України в місті Києві пропущений процесуальний строк на подання доповнень до апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 05.01.2015 № 04161 у відповідача в орендному користуванні перебувало нежиле приміщення, загальною площею 46,30 кв.м., за адресою: просп. Г. Сталінграду, 16-Г (далі - договір оренди).

Відповідно до пункту 9.1 договору оренди договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 27.08.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань.

26.05.2016 між ПАТ "Київенерго" (енергопостачальна організація) та Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві (абонент) укладено договір № 240189-01 на постачання теплової енергії, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії.

Згідно з п. 8.1 договору останній набуває чинності з 01.10.2015 та діє до 15.04.2016.

Пунктом 8.4 договору передбачено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Додатком № 4 до договору передбачено порядок розрахунків за теплову енергію, відповідно до пункту 5 якого споживач щомісяця з 12 по 15 число отримує в РТМ "Поділ" облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період, акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт.

У пункті 8 додатку № 4 визначено, що бюджетна організація сплачує авансовий платіж шляхом попередньої оплати.

16.01.2021 позивач направив на адресу відповідача вимогу, в якій повідомив про наявну заборгованість у розмірі 15 692,41 грн. Проте, відповідач заборгованість не сплатив та відповіді не надав.

Звертаючись з позовними вимогами позивач послався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором на постачання теплової енергії від 26.05.2016 № 240189-01 щодо оплати за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача 15 692,41 грн суми заборгованості за поставлену теплову енергію у гарячій воді, 916,77 грн інфляційної складової боргу та 611,68 грн 3% річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Відповідно до пункту 2.1 статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з пунктом 2.2.1 статуту предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

Отже, відповідно до статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", позивач є виконавцем послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житловому будинку за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 16-Г.

Згідно зі статтею 275 Господарського кодексу України та Законом України "Про теплопостачання" споживання теплової енергії можливе лише на підставі договору з теплопостачальною організацією.

При цьому, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №922/4239/16 від 21.08.2019).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон) та "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила).

У відповідності до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 7 вказаного Закону споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За приписами статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (п. 20 Правил).

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (п. 21 Правил).

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 193 Господарського кодексу України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач проводив постачання теплової енергії до будинку за вказаною адресою, що підтверджується: корінцями нарядів на включення та відключення вказаного будинку в період опалювального сезону 2018-2020 років (наданих КП "Служба замовника житлово- комунальних послуг" ЖЕК-504); відомостями обліку споживання теплової енергії з 2018 по 2020; актами №3/10-1612 (період 2019-2020) та №3/2027 (період 2018- 2019) про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач не надав суду докази на підтвердження припинення договору оренди нежитлового будинку (приміщення) №04161 від 05.01.2015 та/або акту приймання-передавання приміщення, за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, буд.16-Г.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач не здійснив оплату спожитої теплової енергії протягом жовтня 2018 по грудень 2020 у зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість у розмірі 15 692,41 грн.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 15 692,41 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 916,77 грн інфляційних втрат та 611,68 грн 3% річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунки 3% річних та збитків від зміни індексу інфляції, наведених позивачем та судом першої інстанції, колегія суддів погоджується, що стягнення 3% річних у сумі - 611,68 грн та індексу інфляції у розмірі - 916,77 грн. є арифметично правильними та нараховані відповідно до чинного законодавства, а тому суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в цій частині.

В доповненнях до апеляційної скарги скаржник посилається на те, що з інформації з офіційного сайту Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається наявність розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2016 № 200 «Про деякі питання оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації». В абзаці 2 пункту 2 розпорядження вказано про заміну орендаря Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві на нового орендаря - Головне управління Національної поліції у місті Києві. Проте, колегія суддів вважає вказане посилання безпідставним, оскільки апелянт не надав підтверджуючих документів щодо виконання даного розпорядження. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач повинен був подати суду докази разом з поданням відзиву, що відповідачем здійснено не було.

Стосовно тверджень відповідача про те, що Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві перебуває в стані припинення (з 06.11.2015 - відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), суд заначає наступне.

За положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС України, серед яких Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві, без правонаступництва.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України).

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search, слідує що Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві з 06.11.2015 перебуває у стані припинення, проте на даний час державну реєстрацію вказаної особи не припинено.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Саме лише прийняття рішення про ліквідацію суб`єкта господарювання не позбавляє його статусу юридичної особи, і до внесення до названого державного реєстру запису про припинення його діяльності він, зокрема, може виступати учасником судового процесу в загальному порядку.

Слід зазначити, що на даний час юридичну особу відповідача ще не припинено, спірні зобов`язання виникли вже під час здійснення процедури ліквідації, отже саме він має відповідати (в тому числі в судовому порядку) за зобов`язаннями за договором.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/5537/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/5537/21 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/5537/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/5537/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві.

4. Матеріали справи №910/5537/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім