РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.10.2021Справа № 910/10132/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі

секретаря судового засідання Маринченко М.В., розглянувши в порядку загального

позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської

міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

про стягнення 66 474 164, 00 грн.,

за участі представників:

позивача - Литвин П.В.,

відповідача - Шевчук А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення 66 474 164, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своєчасно не виконав свої грошові зобов`язання за договором № 1001/1920-ТЕ-41 від 26.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10132/21. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 20.07.2021.

Представник відповідача 19.07.2021 подав до суду відзив, у якому просив суд поновити строк для його подання.

У підготовчому засіданні 20.07.2021 протокольною ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, поновлено відповідачу строк для подання відзиву.

За результатами підготовчого засідання 20.07.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про продовження підготовчого провадження строком на 30 днів та оголошення перерви у підготовчому засіданні до 14.09.2021.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) представник відповідача 13.09.2021 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Розглянувши дане клопотання суд відмовив у його задоволенні, оскільки прийняття Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» не припиняє спірні правовідносини сторін.

З метою забезпечення процесуальних прав учасників справи у підготовчому засіданні 14.09.2021 оголошено перерву до 28.09.2021.

За результатами підготовчого засідання 28.09.2021 судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у судовому засіданні 19.10.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 19.10.2021 підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував повністю.

У судовому засіданні 19.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 26.09.2019 укладено договір № 1001/1920-ТЕ-41, за яким позивач зобов`язався поставляти відповідачу природний газ, а відповідач - приймати та оплачувати його вартість.

Пунктом 3.1 договору № 1001/1920-ТЕ-41 від 26.09.2019 передбачено, що право власності на природний газ переходить від позивача до відповідача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ відповідач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Позивач протягом періоду часу жовтень 2019 року - вересень 2020 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 2 615 876 544, 54 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2019, від 30.11.2019, від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 30.09.2020.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором № 1001/1920-ТЕ-41 від 26.09.2019 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1 договору № 1001/1920-ТЕ-41 від 26.09.2019 передбачено, що оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

З долученої до позовної заяви банківської довідки вбачається, що відповідач здійснював оплату природного газу з порушенням встановлених пунктом 5.1 договору № 1001/1920-ТЕ-41 від 26.09.2019 строків.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача 22 726 859, 59 грн. - пені, 19 145 361, 67 грн. - 3 % річних та 24 601 942, 74 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період часу 26.11.2019 - 27.12.2020.

Відповідач проти позовної вимоги про стягнення пені заперечує, посилаючись на те, що пунктом 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (від 13.04.2020 № 553-ІХ) відповідач звільнений з 12.03.2020 від нарахування пені та штрафних санкцій.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (від 13.04.2020 № 553-ІХ) тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнено від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності.

З урахуванням наведених положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (від 13.04.2020 № 553-ІХ), а також беручи до уваги Постанову Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» №211 від 11.03.2020, якою з 12.03.2020 на усій території України було установлено карантин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заперечень відповідача щодо безпідставності нарахування пені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (від 13.04.2020 № 553-ІХ).

Разом з цим, суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-IX від 13.04.2020 пеня не повинна нараховуватись починаючи вже з 12.03.2020, оскільки цей Закон набрав чинності 18.04.2020. Прямої вказівки про надання нормам цього Закону зворотної сили у часі в законі не міститься.

Щодо посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014, якою затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, то суд зазначає, що вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання і він не обмежує відповідача у можливості виконати свої обов`язки з оплати за отриманий газ за договором, укладеним сторонами, шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання.

Заперечуючи проти позову, відповідач також посилається на те, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» нараховані позивачем неустойка, інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (у редакції Закону № 1639-IX від 14.07.2021, який набрав чинності 29.08.2021) нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що частина перша статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування до 1 червня 2021 року.

Таким чином, суд відхиляє твердження позивача про те, що для списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних потрібно включення відповідача до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

З наданого позивачем розрахунку пені, 3 % річних, інфляційних втрат та банківської довідки вбачається, що повна оплата відповідачем природного газу здійснена до 01.06.2021.

Враховуючи викладене та беручи до уваги встановлені обставини погашення заборгованості за договором № 1001/1920-ТЕ-41 від 26.09.2019 до 01 червня 2021 року та поширення на дані правовідносини дії Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», суд погоджується з твердженням відповідача про те, що нараховані позивачем суми пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають списанню, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на наведені обставини у їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.10.2021.

Суддя Т.Ю.Кирилюк