ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

01 листопада 2021 року Справа № 902/468/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.07.2021

(ухвалене у м. Вінниця, повний текст складено 12.07.2021)

у справі № 902/468/21 (суддя Маслій І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера"

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога"

про стягнення 111 528 грн 03 коп.

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" про стягнення 111 528 грн 03 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору купівлі-продажу №1552 від 28.02.2020 в частині оплати товару.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.07.2021 у справі №902/468/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" про стягнення 111 528 грн 03 коп. задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" 52 908 грн 47 коп. плати за користування товарним кредитом та 2 270 грн відшкодування витрат на сплату судового збору. Провадження у частині стягнення 58 619 грн 56 коп. основного боргу закрито.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" (продавець) та Агрокооперативом приватних пайовиків "Перемога" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № 1 552 від 28.02.2020 за умовами якого продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується приймати та сплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив, насіннєвого матеріалу, яка разом по тексту цього Договору іменується як товар, відповідно до умов цього договору, додаткових угод та специфікацій до нього.

До договору сторонами підписано Специфікацію №2-К від 28.02.2020 відповідно до якої сторонами погоджено асортимент, кількість, ціну, еквівалент товару в доларах США та строки поставки і оплати, а саме зазначено, що позивач в строк до 30.04.2020 продає відповідачу товар в асортименті на загальну суму 224546,04 грн, що еквівалентно 9 157,67 доларів США, умови оплати: 20% до 02.03.2020, 40% до 20.08.2020 та 40% до 23.10.2020.

Суд встановив, що позивач передав відповідачу товар на загальну суму 211 139 грн 64 коп., а відповідач частково оплатив отриманий товар в загальному розмірі 177 685 грн 33 коп., а не оплаченою залишилась сума 33 454 грн 31 коп., яка позивачем станом на день подання позовної заяви проіндексована відповідно до умов укладеного між сторонами договору і становить 58 619 грн 56 коп.

Тому, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині стягнення 58 619 грн 56 коп. основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо стягнення з відповідача 52 908 грн 47 коп. процентів за користування товарним кредитом, суд вказав, що вони нараховані у відповідності до норм закону та умов договору, укладеного між сторонами, а здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми не виявив помилки, а тому дійшов висновку про її задоволення.

Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 626, 627, 629, 655, 662, 664, 692, 694 ЦК України, ст. ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрокооператив приватних пайовиків "Перемога" звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Вінницької області від 12.07.2021 у справі №902/468/21 скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове в цій частині рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає таке.

На суму основного боргу, окрім індексації, позивачем нараховано проценти в сумі 52 908 грн 47 коп., розмір яких не відповідає основним засадам цивільного законодавства. В цьому випадку має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

На дату звернення до суду борг відповідача становив 33 454 грн 31 коп., на суму боргу позивачем нараховано: 25 165 грн 25 коп. індексації; 52 908 грн 47 коп. процентів за користування товарним кредитом. Вказане разом складає 78 073 грн 72 коп.

Таким чином, сукупний розмір відповідальності відповідача перед позивачем перевищує суму основного боргу майже в два з половиною рази.

Відповідач неодноразово повідомляв регіонального представника позивача про те, що ним буде проведено розрахунок в повному обсязі відразу після збору першого врожаю 2021 року.

Позивачем не було виконано в повному обсязі зобов`язання щодо передачі визначеного згідно специфікації асортименту товару, а саме не було передано відповідачу визначений товар - «Флоксі 5л» в кількості 75 л.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному, господарському праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, і не зменшив розмір процентів за користування товарним кредитом за час затримки розрахунку.

За наведеного, відповідач вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, безпідставним та підлягає скасуванню.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що з аргументами відповідача не погоджується, з таких підстав.

Сторони погодили всі умови Договору купівлі-продажу № 1 552 від 28.02.2020, зокрема п. п. 7.2., 7.3.

Відповідно до п. 7.2. Договору якщо у відповідній специфікації до цього договору, сторонами передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, та покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, то на прострочену суму нараховуються 100 (сто) процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений покупцем, та протягом наступних 30 (тридцяти) календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена сторонами у пункті 7.3. цього договору.

Згідно п.7.3 договору, якщо у відповідній специфікації до цього договору, сторонами передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, та покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, то через 30 (тридцять) календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений покупцем, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 150 (сто п`ятдесят) процентів річних за користування товарним кредитом.

Отже, сторони погодили умови договору щодо сплати процентів річних та встановили відповідні зобов`язання з урахуванням загальних принципів цивільного законодавства.

Враховуючи, що сторони самостійно визначили та погодили положення п. п. 7.2., 7.3. Договору купівлі-продажу, а відповідач не навів положень законодавства, яким суперечать вказані пункти договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визначення загальної суми до стягнення.

За наведеного позивач просить залишити рішення Господарського суду Вінницької області від 12.07.2021 у справі № 902/468/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 28.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера" (продавець) та Агрокооперативом приватних пайовиків "Перемога" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № 1 552 (далі Договір; а. с. 11-15).

Відповідно до п. 1.1. Договору, продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується приймати та сплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив, насіннєвого матеріалу, яка разом по тексту цього Договору іменується як товар, відповідно до умов цього договору, додаткових угод та специфікацій до нього.

Згідно із п. п. 3.1, 3.2. Договору конкретна назва товару, його асортимент, кількість, ціна, строк поставки, умови оплати, та умови продажу товару, погоджуються сторонами у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Ціна товару по цьому договору визначена сторонами у гривнях Сторони можуть визначити грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті доларах США або Євро. У випадку визначення сторонами грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті доларах США або Євро, то ціна такого товару підлягає зміні в залежності від зміни курсу гривні до іноземної валюти у спосіб визначений сторонами у п. 3.5, 3.6, 3.7. цього Договору.

Розділами 4 та 5 Договору сторони передбачили умови оплати та продажу товару і умови передачі товару, а розділі 6 та 7 Договору сторони визначили зобов`язання покупця та правові наслідки порушення умов договору (зобов`язання).

Зокрема, відповідно до п. 7.2. Договору якщо у відповідній специфікації до цього договору, сторонами передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, та покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, то на прострочену суму нараховуються 100 (сто) процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений покупцем, та протягом наступних 30 (тридцяти) календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена сторонами у пункті 7.3. цього договору.

Згідно п.7.3 договору, якщо у відповідній специфікації до цього договору, сторонами передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, та покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, то через 30 (тридцять) календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений покупцем, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 150 (сто п`ятдесят) процентів річних за користування товарним кредитом.

Цей договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до 28.02.2021 (п. 11.1. Договору).

Також, 28.02.2020 до Договору сторонами підписано Специфікація №2-К відповідно до якої сторонами погоджено асортимент, кількість, ціна, еквівалент товару в доларах США та строки поставки і оплати, а саме зазначено, що позивач в строк до 30.04.2020 продає відповідачу товар в асортименті на загальну суму 224 546 грн 04 коп., що еквівалентно 9 157,67 доларів США, умови оплати: 20% до 02.03.2020, 40% до 20.08.2020 та 40% до 23.10.2020 (а. с. 16).

Відповідно до видаткової накладної №171 від 28.02.2020 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 211 139 грн 64 коп. (а. с. 17)

На виконання вимог договору відповідач частково оплатив отриманий товар в загальному розмірі 177 685 грн 33 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача (а. с. 18-31)

Враховуючи, що відповідач не оплатив повну вартість товару, позивач проіндексовав суму боргу та заявив її до стягнення в розмірі 58 619 грн 56 коп., а також нарахував за користування товарним кредитом в сумі 52 908 грн 47 коп.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення Господарського суду Вінницької області від 15.07.2021 у справі №902/467/21 в частині стягнення 52 908 грн 47 коп. плати за користування товарним кредитом.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, Господарським судом Вінницької області встановлено, що позивач передав відповідачу товар на загальну суму 211 139 грн 64 коп., в свою чергу, відповідач провів розрахунки за отриманий товар в повному обсязі на момент звернення позивача до суду з цим позовом не здійснив.

Проти вказаних обставин не заперечує ні позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агросфера", ні відповідач Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога"

Щодо стягнення 52 908 грн 47 коп. плати за користування товарним кредитом, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 626 ЦК України врегульовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно із ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України).

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.

Як зазначено вище, в п. 7.2. та 7.3. Договору позивач та відповідач передбачили, що якщо сторони передбачили продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, та покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, то на прострочену суму нараховуються 100 процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений покупцем та протягом наступних 30 календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена сторонами в п. 7.3. цього Договору. Якщо сторони передбачили продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, та покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, то через 30 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений покупцем, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 150 процентів річних за користування товарним кредитом.

Суд апеляційної інстанції здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 52 908 грн 47 коп. за користування товарним кредитом погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність в ньому помилок.

Тому, з огляду на викладені положення законодавства та умови договору, позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги, суд зазначає, що вони в цілому зводяться до незгоди відповідача з розміром процентів річних за користування товарним кредитом, однак суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач будучи вільним у виборі контрагента, умов договору, уклавши з позивачем Договір купівлі-продажу № 1 552 від 28.02.2020 погодився з усіма його умовами, в тому числі із відповідальністю, яку він має понести у зв`язку із неналежним виконанням його умов.

Посилання відповідача на неповне виконання зобов`язань щодо поставки не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності передбаченої законом і Договором за неналежне виконання зобов`язань щодо оплати отриманого товару в погоджені сторонами строки та розмірах.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Вінницької області від 12.07.2021 у справі №902/468/21 в частині стягнення 52 908 грн 47 коп. плати за користування товарним кредитом слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокооперативу приватних пайовиків "Перемога" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 12.07.2021 у справі №902/468/21 в частині стягнення 52 908 грн 47 коп. плати за користування товарним кредитом - без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду Вінницької області від 12.07.2021 у справі №902/468/21.

3. Справу № 902/468/21 надіслати Господарському суду Вінницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.