УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

м. Київ

27.10.2021Справа № 910/15572/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-вантажна компанія»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Автоексповіді»
про визнання недійсним договору
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:
від позивача:Мешковський К.Е.
від відповідача:Фещик Н.М.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-вантажна компанія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоексповіді» про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що директором позивача не підписувався договір про поворотну фінансову допомогу №190419/2 від 19.04.2019 у зміненій редакції пункту 4.1 - « 4.1. Отримувач повинен повернути Надавачеві всю суму фінансової допомоги, визначену в п.п. 2.1 п. 2 Договору в строк до 20.10.2019 року», у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про визнання договору у викладеній редакції недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання на 20.10.2021.

23.09.2021 представником позивача було подано до суду заяву про повернення позовної заяви без розгляду, а 30.09.2021 - заяву про відмову від позову.

20.10.2021 розпорядником майна ТОВ «Аграрно-вантажна компанія» арбітражним керуючим Татіщевим Олександром Євгеновичем подано до суду клопотання щодо передачі справи за підсудністю для розгляду в межах справи Господарського суду Харківської області №922/3369/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-вантажна компанія».

Підготовче засідання 20.10.2021 було відкладено на 27.10.2021.

Представник позивача в судове засідання з`явився, підтримав раніше подану заяву про відмову від позову, а також підтримав клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду.

Представник відповідача проти задоволення вказаних заяв не заперечувала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Визначене Конвенцією поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Суди повинні керуватися принципом визначеності і не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета судами різних юрисдикцій.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з приписами частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Частиною першою статті 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з частиною дев`ятою статті 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.09.2021 відкрито провадження у справі №922/3369/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-вантажна компанія», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Татіщева Олександра Євгеновича.

Відтак, враховуючи те, що з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, з огляду на предмет спору у справі №910/15572/21, суд дійшов висновку передати матеріали справи №910/15572/21 до Господарського суду Харківської області для розгляду в межах розгляду справи №922/3369/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-вантажна компанія» за правилами виключної підсудності та в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.

При цьому суд зазначає, що оскільки дана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, в даному випадку Господарський суд міста Києва не підпадає під визначене Конвенцією поняття «суд, встановлений законом», а відтак позбавлений можливості вирішувати будь-які клопотання та заяви, подані сторонами у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 20, 30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати матеріали справи №910/15572/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-вантажна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоексповіді» про визнання недійсним договору для розгляду в межах справи Господарського суду Харківської області №922/3369/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-вантажна компанія».

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 28.10.2021.

Суддя В.П. Босий