ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року Справа № 906/903/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Цвіркун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача 1: Пилипенко О.С. (адвокат)

відповідача 2: Пилипенко О.С. (адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року у справі №906/903/21 (повний текст складено 01 вересня 2021 року, суддя Давидюк В.К.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол"

та до ОСОБА_2

про оскарження рішень загальних зборів та визначення розміру статутного капіталу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 13 серпня 2021 року у справі № 906/903/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Нірол" та до ОСОБА_2 про оскарження рішень загальних зборів та визначення розміру статутного капіталу

Вказана ухвала мотивована тим, що вирішуючи питання про наявність підстав для забезпечення позову шляхом встановлення заборони внесення змін до статуту ТОВ "Нірол", накладення арешту на 100% частки статутного капіталу товариства та заборони відчуження і проведення будь-яких реєстраційних дій щодо 100% частки в статутному капіталі товариства, суд дотримується розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності товариства. Наявність рекламного оголошення ОСОБА_2 щодо продажу предмета майна ТОВ "Нірол", не є беззаперечним свідченням наявності підстав вважати, що виконання рішення у справі буде ускладнено, або унеможливлено.

ОСОБА_1 із вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року у справі №906/903/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що при проведенні загальних зборів учасників ТОВ "Нірол" від 26 січня 2021 року було допущено порушення, а саме: порушено положення статуту товариства щодо включення запропонованих позивачем питань та не розглянуто кандидатуру ОСОБА_3 на посаду директора; загальні збори проведено не за місцезнаходженням товариства. Щодо зборів, які проводились 02 квітня 2021 року, то незрозумілим є чи це були збори товариства, чи збори учасників товариства.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивачем не було отримано відповіді від ОСОБА_2 як директора ТОВ "Нірол" з поясненням причини та мети, в тому числі відповідно до чого, і кому та в який конкретно спосіб необхідно вносити грошові кошти до статутного капіталу. На слухання загальних зборів Товариства від 02 квітня 2021 року виносились питання, про які позивача не було повідомлено.

Крім того, апелянт зазначає, що нею 05 серпня 2021 року на приміщенні, що належить ТОВ "Нірол" за адресою: АДРЕСА_1 виявлено оголошення відповідача ОСОБА_2 щодо продажу предмета майна ТОВ "Нірол", про що надано роздруківку фото. Тобто, зазначене свідчить про наявність реальної загрози вчинення дій спрямованих на реалізацію майна відповідачем. В разі незабезпечення позову це може призвести до унеможливлення виконання можливого рішення суду самої суті спору, відповідач вчинює дії по позбавленню належної позивачці 10% частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол" і в зв`язку з вищевказаним втрачається сенс всього судового процесу, тобто в разі не забезпечення позову.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 вересня 2021 року у справі №906/903/21 залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року у справі №906/903/21. Встановлено апелянту 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1702,5 грн.

07 жовтня 2021 року від апелянта - ОСОБА_1 надійшла заява, до якої додано квитанцію №0.0..1 від 04 жовтня 2021 року про сплату 1705,5 грн. судового збору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2021 року у справі №906/903/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року у справі №906/903/21 та призначено дату судового засідання на 27 жовтня 2021 року.

23 жовтня 2021 року від ТОВ "Нірол" та від ОСОБА_2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, відповідно до яких останні вважають оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просять відмовити, а оскаржувану ухвалу у справі - залишити без змін. Відзиви відповідача 1 та відповідача 2 є ідентичні. У відзивах зазначено, що орієнтовний (попередній) розмір витрат на забезпечення професійної правничої допомоги складає 8000 грн., докази оплати та детальний опис буде надано протягом 5 днів після прийняття рішення по справі, згідно статті 129 ГПК України.

В судовому засіданні 27 жовтня 2021 року, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник відповідача 1 та відповідача 2 повністю підтримав вимоги і доводи, викладені у відзивах.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідачів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовними вимогами:

- прийняти рішення, яким визнати недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" від 26 січня 2021 року в частині призначення директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" ОСОБА_2 та внесення зміни у відомостях товариства, які містяться в ЄДРПОУ, а саме щодо звільнення директора ОСОБА_4 з 27 січня 2021 року та призначенням директором товариства ОСОБА_2 , визначення уповноваженої особи на подання державному реєстратору відповідних статутних документів, в тому числі даного протоколу, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надання їй повноваження без довіреності вчиняти всі дії без обмеження, оформлені протоколом №6/21 від 26 січня 2021 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ" ;

- прийняти рішення, яким визнати недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальності "Нірол" від 26 січня 2021 року щодо: Затвердження статуту товариства в новій редакції. Відкладення питання щодо поділу чистого прибутку товариства, виплату дивідендів та визначення їх розміру. Збільшення розміру статутного капіталу товариства на 250000,00 грн та затвердження статутного капіталу товариства в розмірі 505055,71 грн. Встановлення строку формування статутного капіталу товариства 6 (шість) місяців з дня реєстрації внесення змін у відомостях товариства. Погодження, розподілення, затвердження розміру та вартості часток учасників товариства в статутному капіталі товариства, а саме: ОСОБА_2 , володіє 90 (дев`яносто) % статутного капіталу товариства та внесення вкладу в статутний капітал у грошовій формі в розмірі 454550,13 грн. Додатково вносить кошти в розмірі 224999,99 грн. ОСОБА_1 , володіє 10 (десять) % статутного капіталу товариства внесення нею вкладу в статутний капітал у грошовій формі розмірі 50505,57 грн. Додатково вносить кошти в розмірі 25000,00 грн, оформлені протоколом №02/04 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" від 02 квітня 2021 року. Та визнати недійсними з моменту реєстрації статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" у редакції, затверджених рішеннями загальних учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" від 02 квітня 2021 року, оформлене протоколом №02/04 від 02 квітня 2021 року;

- визначити розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" в розмірі 255055,71 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову від 13 серпня 2021 року, в якій просила суд забезпечити позов шляхом:

1. Встановити заборону - заборонити внесення змін до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ", 6 та заборону внесення реєстраційних змін/доповнень до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо змін розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ", , змін часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ", , змін до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ", будь-яких змін пов`язаних із Товариством з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ" Код ;

2. Накласти арешт на 100% частки в статутному (статутного капіталу) капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ", та на арешт і заборону відчуження на об`єкт нерухомого майна: об`єкт нерухомого майна що складається з комплексу виробничих будівель загальною площею: 1327,1 кв.м. (складові частини: 1- приміщення контори, котельні, майстерні для, робітників, гаражів А,А1 загальною площею:2і5,3. кв.м.; 2- будівля столярного цеху, Б загальна площа: 291.4 кв.м.; 3-склад будівельних та сипучих матеріалів, В,В1 загальною площею: 172,9 кв.м.; 4- столярний цех, Г загальною площею: 551,3 кв.м.; 5- склад будівельних матеріалів, Д загальна площа: 96.2 кв.м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН: 3313309;

3. Заборонити відчуження та заборонити проведення будь-яких реєстраційних/перереєстраційних дій щодо: 100% частки в статутному (статутного капіталу) капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ", та об`єкта нерухомого майна (що належить на праві власності ТОВ "НІРОЛ"): об`єкт нерухомого майна що складається з комплексу виробничих будівель загальною площею: 1327,1 кв.м. (складові частини: 1- приміщення контори, котельні, майстерні для, робітників, гаражів А, А1 загальною площею:215,3. кв.м.; 2- будівля столярного цеху, Б загальна площа: 291,4 кв.м.; 3-склад будівельних та сипучих матеріалів, В, В1 загальною площею: 172,9 кв.м.; 4- столярний цех, Г загальною площею: 551,3 кв.м.; 5- склад будівельних матеріалів, Д загальна площа: 96,2 кв.м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН: 3313309;

4. Зобов`язати (винести заборону) TOB "НІРОЛ" та керівника/директора ТОВ "НІРОЛ" (Рудь Олену Анатоліївну) не вчинювати будь-яких дій щодо відчуження, та проведення будь-яких реєстраційних перереєстраційних дій щодо 100% частки в статутному (статутного капіталу) капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ", та об`єкта нерухомого майна (що належить на праві власності ТОВ "НІРОЛ"): об`єкт нерухомого майна, що складається з комплексу виробничих будівель загальною площею: 1327,1 кв.м. (складові частини: 1- приміщення контори, котельні, майстерні для, робітників, гаражів А, А1 загальною площею:215,3. кв.м.; 2- будівля столярного цеху, Б загальна площа: 291,4 кв.м.; 3-склад будівельних та сипучих матеріалів, В, В1 загальною площею: 172,9 кв.м.; 4- столярний цех, Г загальною площею: 551,3 кв.м.; 5- склад будівельних матеріалів, Д загальна площа: 96.2 кв.м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН: 3313309.

В обґрунтування заяви вказано, що 05 серпня 2021 року позивач на приміщенні, що належить ТОВ "Нірол" за адресою АДРЕСА_1 виявила рекламне оголошення ОСОБА_2 щодо продажу предмета майна ТОВ "Нірол". В разі не вчинення судом дій щодо забезпечення позову існує реальна загроза позбавлення ОСОБА_1 належної їй 10% частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол".

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини вказав, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Отже, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Більш того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обов`язковим в силу приписів частини 1 статті 74 ГПК України, є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Належними, згідно статті 76 ГПК України, є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Інститут забезпечення позову застосовується у випадку наявності зі сторони відповідача реальних дій, які свідчать про те, що рішення суду (у випадку задоволення позову), буде неможливо виконати, або утруднено його виконання.

Вирішуючи питання про наявність підстав для забезпечення позову шляхом встановлення заборони внесення змін до статуту ТОВ "Нірол", накладення арешту на 100% частки статутного капіталу товариства та заборони відчуження і проведення будь-яких реєстраційних дій щодо 100% частки в статутному капіталі товариства, місцевий господарський суд обгрунтовано дотримався розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності товариства.

Колегія суддів також виходить з того, що згідно з положеннями статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту може бути застосовано лише щодо майна, яке належить або підлягає передачі позивачеві. При цьому частина 10 статті 137 цього Кодексу містить застереження проти вжиття заходів забезпечення позову, які порушують права інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Позивачу належить 10% статутного капіталу ТОВ "Нірол", а тому безпідставним є прохання забезпечити позов шляхом вчинення дій, що стосуються 100 % статутного капіталу товариства.

В свою чергу, наявність рекламного оголошення ОСОБА_2 щодо продажу предмета майна ТОВ "Нірол", не є беззаперечним свідченням наявності підстав вважати, що виконання рішення у справі буде ускладнено, або унеможливлено.

Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

Положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачають вчинення такої реєстраційної дії як накладення/зняття арешту корпоративних прав (абзац 5 пункту 2 частини 1 статті 25).

При цьому, як зазначила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2019 року у справі №923/8876/16, вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. До таких, зокрема належить: визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Тобто, такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що у даному випадку відсутнє.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову.

Оскільки позовні вимоги, заявлені в цій справі, є вимогами немайнового характеру, то такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно не є співмірним з предметом спору в цій справі.

В свою чергу, доводи заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги щодо процедури скликання та проведення загальних зборів 26 січня 2021 року та 02 квітня 2021 року не розглядаються колегією суддів, оскільки відповідно до частини 11 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Вказані доводи скаржника стосуються предмету спору, а тому не досліджуються судом.

З аналізу положень частини 1 статті 136 та статті 137 ГПК України слідує, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову не відповідають позовним вимогам та не спрямовані на забезпечення виконання рішення суду, у разі його задоволення, а позивачем не обґрунтовано належними та допустимим доказами, яким чином застосування визначених ним заходів забезпечення позову забезпечить захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року у справі №906/903/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року у справі №906/903/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали у справі №906/903/21 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "28" жовтня 2021 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.