ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 жовтня 2021 року Справа № 5004/940/12

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Коваль Олександр Миколайович

за відсутністю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку в приміщенні Господарського суду Волинської області подання Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності по справі №5004/940/12 за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 269 974,05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2021 Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надіслав до суду подання про визнання частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 20.10.2021 подання прийнято та призначено до розгляду.

28.10.2021 представник Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просить суд подання без участі представника, подання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

27.10.2021 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали до суду заяви, в яких просять подання залишити без розгляду, у зв`язку з тим, що існує спір щодо визначення частки майна у спільній власності боржника.

ОСОБА_5 в призначене судове засідання не з`явилася, ухвала суду від 20.10.2021 повернула об`єктом поштового зв`язку з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою ".

Стягувач в призначене судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду скарги, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 715.

У відповідності до ч. 2 ст. 335 ГПК України суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Волинської області від 05.09.2012 по справі № 5004/940/12 позов задоволено та постановлено:

«Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (вул. Щорса, 36-б, м. Київ, ) 269 974,06 грн. заборгованості за кредитним договором № К-2004178 від 15.11.2010 р., з них: 188 982,35 грн. заборгованості по кредиту, 1 734,44 грн. заборгованості по відсотках, 79 257,26 грн. пені, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 399,49 грн.» (а.с.53-56).

На виконання рішення суду, Господарським судом Волинської області 18.09.2012 видано наказ №5004/940/12-1 (а.с.59).

28.01.2013 головним державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Бондаруком Павлом Володимировичем, відкрито виконавче провадження №36193758 (а.с.127).

Заступником начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондаруком Павлом Володимировичем постановою від 09.11.2017 (а.с.129-130) накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах):

ПАТ КБ "Приватбанк", МФО: 303440;

АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО: 300335;

АТ "УкрСиббанк", МФО: 351005;

АТ "Укрексімбанк", МФО: 322313; ПАТ "УКРСОЦБАНК", МФО: 300023;

Філія-Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО: 303398;

АБ "Укргазбанк", МФО: 320478;

ПАТ " A-Банк", МФО: 307770;

ПАТ "Промінвестбанк", МФО: 300012; ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО: 325365.

Ухвалою суду від 23.07.2020 замінено стягувача по виконанню рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2012 у справі № 5004/940/12 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (вул. Щорса, 36-б, м. Київ, ) на Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА (м. Київ, вул. О. Терьохіна, 8А, офіс 111, ), (а.с.120-121).

07.09.2020 заступником начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондаруком Павлом Володимировичем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.146).

15.09.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.151).

Згідно з файл-відповідей, які надійшли державному виконавцю встановлено, що за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані, на обліку як отримувач пенсії (групи) не перебуває, відкриті рахунки як фізична-особа підприємець не має.

Відповідно до відповіді ПФУ ОСОБА_1 за трудовим чи цивільно-правовим договором не працевлаштований, однак згідно інформації ДФС боржник отримує дохід в ФОП ОСОБА_2 .

Згідно повідомлень фінансових установ, ОСОБА_1 не має відкритих рахунків.

Відповідно до інформації з ДЗК від 10.11.2020 встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка площею 0,1525 та, що знаходиться в с.Гаразджа, Луцького району, кадастровий номер :02:001:1040.

Державним виконавцем 03.03.2021 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою арештовано земельну ділянку площею 0,1525 га, що знаходиться в с.Гаразджа, Луцького району, кадастровий номер :02:001:1040. Однак, в процесі підготовки майна на реалізацію встановлено, що дана земельна ділянка відповідно до договору-купівлі продажу земельної ділянки від 10.12.2012 року продана ОСОБА_1 ОСОБА_6 .

Також згідно інформації з реєстру сільськогосподарської техніки від 28.09.2021, за боржником дана техніка не зареєстрована.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_1 31.05.2018 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця.

Відповідно до повідомлень банків-учасників обміну боржник не має відкритих рахунків в даних фінансових установах, окрім АТ КБ Приватбанк. Залишок коштів на момент накладення арешту становив 291,72 грн, у зв`язку з чим державним виконавцем до банку направлено платіжну вимогу для примусового списання коштів.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2021 встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 . Співвласниками даної квартири є: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , яка померла, спадкоємцями її частки згідно свідоцтва про право на спадщину, за законом від 22.04.2019 стали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , по 1/12 частки.

Іншого майна та коштів на яке за Законом можливо звернути стягнення для погашення боргу вжитими державним виконавцем заходами не виявлено. Станом на 30.09.2021 рішення суду не виконане, кошти не сплачені.

Згідно ч.1 ст. 335 ГПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

При вирішенні питання про визначення частки в спільній сумісній власності слід враховувати, що відповідно до частини другої статті 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Стаття 335 Господарського процесуального кодексу України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. У цьому разі відповідно до статті 338 Господарського процесуального кодексу України подання державного чи приватного виконавця розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від суб`єктного складу боржника та інших співвласників майна.

Натомість за наявності спору про право стаття 335 Господарського процесуального кодексу України не підлягає застосуванню.

Пунктом 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Такі висновки відображені, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece, заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року, п. 40), «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia, заява № 59498/00, від 19 березня 1997 року, п. 34).

Отже, якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики ЄСПЛ це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Суд зазначає, що виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

За змістом Закону України «Про виконавче провадження» вбачаються можливими дії виконавця, спрямовані на виконання обов`язку боржника, наявність якого встановлена рішенням суду або іншого уповноваженого органу, перед стягувачем, причому за рахунок боржника. Виконання такого рішення за боржника виконавцем неможливе в разі відсутності майна в боржника, або в разі відсутності в боржника юридичної чи фактичної можливості самостійно вчинити на користь стягувача певні дії. Отже, виконавець виконує за боржника його обов`язок перед стягувачем лише в разі, коли боржник має юридичну і фактичну можливість самостійно виконати свій обов`язок, але через дефект волі не виконує його. У зв`язку із цим здатність боржника своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки обмежується, зокрема, шляхом накладення арешту на кошти і майно боржника. Натомість виконавець своїми діями створює юридичні наслідки для боржника. При цьому виконавець не має власного юридичного інтересу у створенні таких наслідків у правовідносинах зі стягувачем чи іншими особами під час виконання рішення за боржника.

Тому спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Якщо юрисдикційність такого спору залежить від суб`єктного складу сторін, то вона визначається виходячи із суб`єктного складу співвласників спірного майна. Натомість участь у справі виконавця, а також участь у справі стягувача як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не впливає на визначення юрисдикційності такого спору.

Отже, спір про визначення частки майна боржника ФОП ОСОБА_1 в майні, яким, як вважає виконавець, він володіє спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , у разі подання виконавцем відповідного подання (позовної заяви), з огляду на суб`єктний склад співвласників спірного майна підлягатиме вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Повноваження виконавця на звернення з поданням (позовною заявою) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина третя статті 4, частина третя статті 41 Господарського процесуального кодексу України).

Після відкриття провадження за поданням (позовною заявою) виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абзац перший частини п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки виконавець може звертатися з поданням (позовною заявою) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від волі боржника чи навіть всупереч такій волі, та враховуючи, що Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного регулювання участі виконавця у позовному провадженні, mutatis mutandis підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 54, частин четвертої, п`ятої статті 55 Господарського процесуального кодексу України, частин третьої, четвертої статті 57 Цивільного процесуального кодексу України: зменшення розміру позовних вимог, зміна предмета або підстави позову, укладення мирової угоди, відмова від апеляційної або касаційної скарги, заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими або виключними обставинами можлива лише за письмовою згодою виконавця; якщо боржник не підтримує заявлених позовних вимог, то це не є підставою для залишення подання без розгляду; відмова боржника від позову, подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє виконавця права підтримувати позов і вимагати розгляду справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 06.10.2020 № 2-24/494-2009 (12-4гс20).

Оскільки в цій справі вбачається спір про право з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , які вважають, що є власниками спірного майна, то провадження за поданням виконавця слід закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 231, 234-235, 335 ГПК України господарський суд,-

УХВАЛИВ:

провадження за поданням Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності в справі №5004/940/12 за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 269 974,05 грн. - закрити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 29.10.2021.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя І. О. Гарбар