ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р. Справа №914/486/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Кравчук Н.М.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Процевич Р. Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: Борис В.Ю., Дятлов О.Л.;

від відповідача: Чебачова Ю.О.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" від 30.06.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/2351/21 від 13.07.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2021 (повний текст складено та підписано 11.06.2021), суддя Рим Т.Я.

у справі №914/486/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут", м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвадів Будматеріали", с. Розвадів, Миколаївський район, Львівська область,

про: стягнення 184 984,01 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.06.2021 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвадів Будматеріали" про стягнення 184 984,01 грн., відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

- відповідно до розділу 6.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії зміна постачальника електричної енергії без настання негативних наслідків для споживача можлива лише за умови повідомлення нового постачальника за 21 календарний день до дати закінчення строку дії чинного договору. Процес зміни електропостачальника за ініціативою споживача здійснюється на безоплатній основі і повинен завершитись у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня повідомлення. Тобто законодавцем визначено термін 21 календарний день, який є достатнім для суб`єктів ринку електричної енергії та учасників роздрібного ринку, які задіяні у цьому процесі для проведення процедури зміни електропостачальника і дотримання цього строку є необхідною умовою для уникнення негативних наслідків у вигляд сплати штрафу на користь попереднього електропостачальника для споживача. Оскільки відповідач дотримався встановленого порядку зміни постачальника електричної енергії, отже негативні наслідки у вигляді сплати штрафу не можуть виникати;

- умовами договору, складовою якого є Правила та комерційна пропозиція, передбачено право споживача на вільний вибір електропостачальника. Штрафні санкції можуть бути застосовані лише у випадку порушення обов`язку, який є складовою цивільного правовідношення. Оскільки, відповідач діяв у межах, визначених як Правилами, так і Законом України "Про ринок електричної енергії", відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій;

- висновок про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій ґрунтується на відсутності протиправності дій споживача власне в контексті факту зміни електропостачальника (дострокового припинення договору), а не дотримання правил (процедури) такої зміни. Комерційна пропозиція містить положення про відповідальність саме за факт розірвання договору, а не за порушення процедури зміни електропостачальника, що має результатом припинення дії договору;

- дострокове розірвання договору з ініціативи споживача, у зв`язку із зміною електропостачальника не є випадком не передбаченим умовами договору та відповідно не є підставою для нарахування штрафних санкцій згідно з пунктом 13.3 договору.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими, а позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів порушення відповідачем суб`єктивного права ТзОВ "Львівенергозбут" щодо невиконання умов спірного договору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла до Господарського суду Львівської області 30.06.2021 та до Західного апеляційного господарського суду 13.07.2021.

У апеляційній скарзі позивач вказав, що положеннями ч.7 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", п.п. 3.2.7.,6.1.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, п.13.3 договору та комерційної пропозиції №5 передбачено право електропостачальника застосовувати до споживача штраф за дострокове розірвання/припинення договору з ініціативи споживача внаслідок зміни ним електропостачальника до закінчення строку дії договору, а не порушення процедури зміни постачальника, на що незаконно покликається суд у оскаржуваному рішенні. За змістом п.6.1.1. Правил, ч.5 ст. 72 Закону України "Про ринок електричної енергії", п.10.1. договору споживач вільний у будь-який час змінити лектропостачальника достроково, однак, з тією відмінністю, що споживач має право змінити електропостачальника достроково до закінчення строку дії договору зі сплатою штрафу або змінити електропостачальника без сплати штрафу на умовах, передбачених в комерційній пропозиції, абз.3 п.6.1. Правил.

Оскільки між сторонами укладено строковий договір із фіксованим терміном дії - до 31.12.2022, а відповідач реалізував своє право на зміну електропостачальника до закінчення строку дії договору, мало місце дострокове розірвання договору з ініціативи споживача, що є безумовною підставою для застосування позивачем до відповідача спірного штрафу згідно з п.13.3. договору та умов комерційної пропозиції. Комерційною пропозицією передбачено штраф за сам факт дострокового припинення/розірвання договору з ініціативи споживача. При цьому, в умовах застосування штрафу відсутня фраза " у випадках не передбачених умовами договору", на які покликається суд в оспорюваному рішенні;

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що пунктами 3.2., 10.1 договору передбачено право споживача змінити електропостачальника у будь-який час, а за змістом п.13.5. договору у разі зміни електропостачальника дія договору припиняється. За змістом пункту 13.3. договору за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штрафні санкції, передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією. Водночас, комерційна пропозиція №5 встановлює розмір штрафу за дострокове розірвання договору у випадках, не передбачених умовами договору. Дострокове розірвання договору з ініціативи споживача у зв`язку зі зміною електропостачальника не є випадком не передбаченим умовами договору, а за порушення процедури зміни електропостачальника комерційною пропозицією не передбачений штраф. Як зазначив відповідач, договором не передбачена відповідальність споживача за зміну електропостачальника на наступний розрахунковий період, оскільки це є його правом.

За наведених обставин штраф за дострокове припинення договору у зв`язку з реалізацією відповідачем права на зміну електропостачальника не може бути застосований.

Представники апелянта в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила доводи апелянта, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний господарський суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Відповідач 17.12.2018 підписав заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (а. с. 20). Згідно з положеннями цієї заяви-приєднання відповідач приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції постачальника № 5 (а. с. 25-28). Початок постачання: 01.01.2019. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором про постачання електричної енергії споживачу і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

За змістом пункту 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.3.2. Договору споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної Правилами, та умов цього договору.

Відповідно до п.6.1. Договору споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку (пп. 10), перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника, у разі наявності договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником (пп. 13).

Відповідно до пунктів 10.1, 10.2 Договору споживач має право в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим Правилами.

За змістом пункту 13.1 Договору його укладено на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Відповідно до п.13.3. Договору за умови дострокового розірвання договору зіа ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

За змістом п.13.5. Договору у разі зміни електропостачальника дія цього договору припиняється.

Договір від 17.12.2018 укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання (пункт 13.1). Так, згідно з Комерційною пропозицією № 5 від 10.12.2018 (а. с. 25-28) договір діє з моменту набрання чинності до 31.12.2019.

Позивач 10.06.2019 надіслав відповідачеві на електронну адресу лист, у якому повідомив про внесення 01.07.2019 змін до комерційної пропозиції та долучив проект таких змін. В повідомленні позивач посилався на пункт 13.2 Договору в контексті права споживача розірвати договір. Відповідач отримав лист позивача 10.06.2019, що підтверджується повідомленням про надходження листа відповідачеві (а. с. 30).

У зміненій редакції Комерційної пропозиції № 5, серед іншого, позивач змінив строк дії Договору, зазначивши, що такий діє до 31.12.2022 (а. с. 31-33).

За змістом вказаної комерційної пропозиції у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору. З метою уникнення споживачем штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити діючого та нового електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну дії чинного договору (абз. 3 п. 6.1.3 ПРРЕЕ).

Після 01.07.2019 відповідач продовжував споживати електроенергію, поставлену позивачем, про що свідчать рахунки за електричну енергію, поставлену у липні 2019 року - лютому 2020 року (а. с. 56-63) та оплачувати її вартість, про що свідчать платіжні доручення від 13.08.2019 до 25.02.2020 (а. с. 42-55).

Відповідач повідомив Позивача про зміну електропостачальника листом від 03.02.2020 № 28 (а. с. 117)

Позивач надіслав відповідачеві лист від 01.10.2020 (а. с. 65), у якому повідомив про нарахування штрафу за дострокове розірвання Договору в розмірі 184'984,01 грн та необхідність його оплатити (а. с. 65-69).

Відповідач штрафу не сплатив, що і слугувало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" до Господарського суду Львівської області з позовом у даній справі.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом частин 1, 4, 7 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина 1 статті 180 ГК України).

Відповідно до статей 633-634 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який є публічним договором приєднання, розробленим з урахуванням вимог Правил і положень Закону України "Про ринок електричної енергії".

При цьому між сторонами існували правовідносини з постачання електроенергії на умовах комерційної пропозиції № 5 "Базовий з тарифом ОСР".

Як зазначалось вище, 03.02.2020 відповідач повідомив позивача про зміну електропостачальника з 01.03.2020.

За змістом статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Нормою вказаної статті передбачено, що у договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Згідно зі статтею 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії" зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника.

Умовами Договору також передбачено право споживача змінити електропостачальника.

Так, відповідно до п. 10 Договору споживач має право в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Водночас вказаним пунктом передбачено, що зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно із порядком, встановленим ПРРЕЕ.

Правила роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила) затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року N 312.

Згідно з пунктом 3.1.8 Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником (пункт 6.1.1 Правил).

За змістом пункту 6.1.3 Правил зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу. Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Фактично вказане положення (абз. 3 п. 6.1.3 Правил) викладене у комерційній пропозиції № 13 від 01.07.2019, в якій зазначено, що у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору. З метою уникнення споживачем штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити діючого та нового електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору (абзац 3 п. 6.1.3 ПРРЕЕ).

При цьому, комерційною пропозицією №5 визначено строк дії договору - до 31.12.2022, що відповідає положенню п. 13.1 Договору. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Відтак, відповідачем при діючому до 31.12.2022 Договорі з позивачем у лютому 2020 року ініційовано зміну електропостачальника.

Згідно з п. 13.5 Договору зміна електропостачальника є підставою для припинення дії договору.

За загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором (аналогічну правову позицію викладено у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 № 916/1684/18).

Враховуючи наведене, зазначені вище положення Закону України "Про ринок електричної енергії" та умови Договору, споживач має право на одностороннє припинення договору у спосіб зміни електропостачальника.

Відповідно до п. 10 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" у договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Тобто, Законом не передбачено імперативного встановлення у договорі умови про застосування штрафної санкції за дострокове розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, проте, надано таке право сторонам договору.

Право постачальника - позивача у даному спорі стягувати штрафні санкції за дострокове розірвання договору за ініціативою споживача передбачене п. 13.3 Договору, яким передбачено, що за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове розірвання договору.

Як зазначалось вище, комерційною пропозицією №5 від 01.07.2019 деталізовано умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності санкції (штрафу) за дострокове розірвання/припинення договору. На відміну від редакції попередньої комерційної пропозиції №5 від 10.12.2018, діюча пропозиція не містить умови стосовно випадків передбачених чи не передбачених договором, а передбачає стягнення штрафу за сам факт дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача. Відтак, суд відхиляє покликання відповідача на те, що комерційна пропозиція №5 встановлює розмір штрафу лише за дострокове розірвання договору у випадках, не передбачених умовами договору.

При цьому, за змістом комерційної пропозиції №5 від 01.07.2019, у випадку попередження про зміну електропостачальника за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору, з урахуванням положень п. 6.1.3 Правил про строк процедури зміни електропостачальника, не буде факту дострокового припинення дії договору. І саме у такому випадку не застосовуватиметься стягнення штрафу у випадку дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача.

Суд вважає, що викладена у комерційній пропозиції умова про застосування штрафу за дострокове припинення договору з ініціативи споживача, не суперечить приписам статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії", адже такою передбачено не лише те, що зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі, а й те, що така зміна здійснюється у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Аналогічно, п. 10.2 Договору також передбачено, що зміна електропостачальника здійснюється відповідно до порядку, передбаченого ПРРЕЕ. А положення п. 6.1.3 вказаних Правил фактично відповідають викладеному у комерційній пропозиції №5 від 01.07.2019 положенню щодо застосування штрафних санкцій.

Також суд враховує висновки Верховного Суду, наведені в ухвалі від 30.06.2021 у справі № 914/2404/20 та постанові від 04.02.2020 у справі №914/545/19 про те, що можливість застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору (укладеного на визначений строк) з ініціативи споживача внаслідок зміни електропостачальника не суперечить чинному законодавству, а тому відповідна умова договору не може вважатися нікчемною. Крім того, штрафні санкції за дострокове розірвання договору постачання електричної енергії у разі зміни постачальника не є тотожними платі (додатковим фінансовим зобов`язанням) за зміну постачальника. Додаткові фінансові зобов`язання, про які йдеться у частині 10 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", не стосуються штрафних санкцій за недотримання умов договору, а лише "вартості зміни постачальника", витрат, які могли би бути встановлені при такій зміні (можливі витрати з технічних причин чи інші витрати). Як Директива 2009/72/ЄС, так і Закон України "Про ринок електричної енергії" передбачають відсутність плати за зміну електропостачальника поряд з можливістю застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору (п. п. 70, 71 постанови).

За змістом частин 1 та 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені у ГК України. Так, за змістом частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1 та 2 статті 217 ГК України).

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4156/18 зазначила, що за змістом наведених положень ГК України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою для застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій і конкретного їх розміру.

Як зазначалось вище, штраф у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору, застосовується у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. А відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відтак, оскільки строк дії Договору погоджений сторонами до 31.12.2022, а відповідач змінив електропостачальника з 01.03.2020 (тобто до закінчення строку дії договору), то мало місце дострокове розірвання договору, що має наслідком припинення дії договору з позивачем, з ініціативи споживача.

Враховуючи, що ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено умови, які зазначаються у договорі постачання електричної енергії, якими є, зокрема, умови припинення та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору, беручи до уваги, що п. 13.3 Договору та комерційною пропозицією №5 від 01.07.2019 передбачено можливість стягнення штрафної санкції за факт дострокового розірвання/припинення дії договору, суд доходить висновку, що позивачем обгрунтовано заявлено позовні вимоги про стягнення штрафу.

Сума штрафу визначена позивачем виходячи з спожитого відповідачем обсягу електроенергії у лютому 2020 року вартістю 184 948,01 грн., що відображено в рахунку за електричну енергію за лютий 2020 року та в розрахунку штрафу, долученому до позовної заяви. Наведене відповідає правилам визначення розміру штрафу, передбаченим комерційною пропозицією № 5 від 01.07.2019.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" слід задоволити, рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2021 у справі №914/486/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Відповідно до пункту 14 статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на скасування судом апеляційної інстанції рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2021 у справі №914/486/21 та задоволення позову, судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції, а також інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" від 30.06.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/2351/21 від 13.07.2021) задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2021 у справі № 914/486/21 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Позов задоволити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвадів Будматеріали", (81634, Львівська область, Стрийський район, с. Розвадів, вул. Степана Бандери, 40, ідентифікаційний код 00291144) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" (79016, м. Львів, вул. Шевченка, будинок 1, ідентифікаційний код 42092130) 189 984,01 грн. штрафу та 2 774, 76 грн. у відшкодування судового збору за подання позову.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвадів Будматеріали", (81634, Львівська область, Стрийський район, с. Розвадів, вул. Степана Бандери, 40, ідентифікаційний код 00291144) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" (79016, м. Львів, вул. Шевченка, будинок 1, ідентифікаційний код 42092130) 4 162, 14 грн. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги

6. На виконання постанови Господарському суду Львівської області видати накази.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.10.2021

Головуючий -суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Скрипчук О.С.