РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021Справа № 910/13293/21
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ АНТОНОВИЧА, будинок 46-46А)
до проАкціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5) стягнення збитків у розмірі 59 637 грн. 43 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі також - «Відповідач») про стягнення збитків у розмірі 59 637 грн. 43 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані незабезпеченням Відповідачем схоронності майна Позивача під час перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року відкрито провадження у справі №910/13293/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

14.09.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву.

14.09.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.09.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.08.2021 року була розміщена на офіційному веб-сайті http://reestr.court.gov.ua у Єдиному державному реєстрі судових рішень та шляхом надсилання на офіційні електронні адреси сторін ухвали про відкриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень.

Суд, розглянувши клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення строку на подання відзиву від 04.09.2021 року, зазначає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, оскільки Заявником належним чином обґрунтовано поважність причин пропуску подання до суду відзиву.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

У березні 2021 року Відповідачем було здійснено перевезення вантажних вагонів №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961, які перебували в користуванні (оренді) Позивача, що підтверджується залізничними накладними №№53319489, 53432134, 53517041, 53415907, 53415915, 53453254 (т.1 а.с.58, 61, 64, 85, 90, 112).

На станціях Волноваха, Сіль, Сартана було виявлено пошкодження (розкомплектування) вагонів №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961, які в подальшому були направленні на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності деталей, про що свідчать відповідні повідомлення форми ВУ-23М: №5759 від 03.03.2021 року, №6090 від 11.03.2021 року, №6347 від 17.03.2021 року, №2978 від 05.03.2021 року, №2994 від 07.03.2021 року, №3983 від 15.03.2021 року. (т.1 а.с.59-60, 62-63, 65-66, 86-87, 92-93, 113-114)

З метою складання комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» звернулось до начальника станції Волноваха регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявами вих. №2220/ДВ від 12.08.2021 року, вих. №2221/ДВ від 12.08.2021 року, до начальника станції Сіль регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявою вих. №2235/ДВ від 12.04.2021 року, до начальника структурного підрозділу «Лиманське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявою вих. №2263/ДВ від 12.04.2021 року, до начальника станції Сартана структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявою вих. №2227/ДВ від 12.04.2021 року, до начальника структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявою вих. №2228/ДВ від 12.04.2021 року, що підтверджується копіями опису вкладення, фіскальних чеків, списків згрупованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення. (т.1 а.с.41-49, 67-76, 96-103)

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» звернулось зі скаргами до директора регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» за вих. №2690/ДВ від 06.05.2021 року, №2691/ДВ від 06.05.2021 року на дії начальника станції Волноваха регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», №2704/ДВ від 06.05.2021 року на дії начальника станції Сіль регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», до начальника структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» зі скаргою вих. №2705/ДВ від 06.05.2021 року на дії начальника структурного підрозділу «Лиманське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», до директора регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» за вих. №2694/ДВ від 06.05.2021 року, на дії начальника станції Сартана структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», до начальника структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» за вих. №2695/ДВ від 06.05.2021 року, що підтверджується копіями опису вкладення, фіскальних чеків, списків згрупованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення. (т.1 а.с.50-57, 77-84, 104-111)

30.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (замовник) та АТ "Укрзалізниця" (виконавець) було укладено договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням №ДВН/В-21077/НЮ-П, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням вагонів замовника: ТОв-1 (технічне обслуговування порожніх вантажних вагонів з відчепленням при підготовці їх до перевезень), ТОв-2 (технічне обслуговування порожніх вантажних вагонів з відчепленням їх від поїздів), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. (т.1 а.с.115-129)

У зв`язку з розукомплектуванням вагонів №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961 Позивач був змушений передати структурному підрозділу експлуатаційного вагонного депо регіональної філії відповідача аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки дані вагони використовуються у господарській діяльності позивача.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що оскільки пошкодження вагонів №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961 відбулось саме під час знаходження вагону на залізничній колії загального користування після укладання договору перевезення, то відповідальність за дотримання якості проведеного технічного обслуговування та ремонту, безпеки руху вагонів несе відповідач. Таким чином, просить Суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» збитки у розмірі 59 637 грн. 43 коп.

Заперечуючи проти позову Відповідач зазначає, що з актів не вбачається за можливе встановити ціну деталей, також відсутні дефектні відомості, що унеможливлює визначити які саме деталі встановлені на вагони. Факт розукомплектування вагонів не відноситься до експлуатаційних обставин, тому ремонт вагонів внаслідок розладнання підлягає оплаті з боку позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Зокрема, відповідно до п. "а" ст. 5 Статуту Правила перевезення вантажів (далі - Правила) є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з пунктом 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, у березні 2021 року Відповідачем було здійснено перевезення вантажних вагонів №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961, які перебували в користуванні (оренді) Позивача, що підтверджується залізничними накладними №№53319489, 53432134, 53517041, 53415907, 53415915, 53453254 (т.1 а.с.58, 61, 64, 85, 90, 112).

На станціях Волноваха, Сіль, Сартана було виявлено пошкодження (розкомплектування) вагонів №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961, які в подальшому були направленні на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності деталей, про що свідчать відповідні повідомлення форми ВУ-23М: №5759 від 03.03.2021 року, №6090 від 11.03.2021 року, №6347 від 17.03.2021 року, №2978 від 05.03.2021 року, №2994 від 07.03.2021 року, №3983 від 15.03.2021 року. (т.1 а.с.59-60, 62-63, 65-66, 86-87, 92-93, 113-114)

З метою складання комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» звернулось до начальника станції Волноваха регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявами вих. №2220/ДВ від 12.08.2021 року, вих. №2221/ДВ від 12.08.2021 року, до начальника станції Сіль регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявою вих. №2235/ДВ від 12.04.2021 року, до начальника структурного підрозділу «Лиманське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявою вих. №2263/ДВ від 12.04.2021 року, до начальника станції Сартана структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявою вих. №2227/ДВ від 12.04.2021 року, до начальника структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з заявою вих. №2228/ДВ від 12.04.2021 року, що підтверджується копіями опису вкладення, фіскальних чеків, списків згрупованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення. (т.1 а.с.41-49, 67-76, 96-103)

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» звернулось зі скаргами до директора регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» за вих. №2690/ДВ від 06.05.2021 року, №2691/ДВ від 06.05.2021 року на дії начальника станції Волноваха регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», №2704/ДВ від 06.05.2021 року на дії начальника станції Сіль регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», до начальника структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» зі скаргою вих. №2705/ДВ від 06.05.2021 року на дії начальника структурного підрозділу «Лиманське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», до директора регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» за вих. №2694/ДВ від 06.05.2021 року, на дії начальника станції Сартана структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», до начальника структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» за вих. №2695/ДВ від 06.05.2021 року, що підтверджується копіями опису вкладення, фіскальних чеків, списків згрупованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення. (т.1 а.с.50-57, 77-84, 104-111)

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 року № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття Відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Згідно з пунктами 6.2.1, 6.2.7 Інструкції № 264-Ц при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними. Забороняється ставити в склад поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Відповідно до пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Судом встановлено, що вагони №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961 були відремонтовані з встановленням аналогічних деталей, які були відсутні на вагонах, що підтверджується актами виконаних робіт додатком до них з розшифровкою наданих послуг з ремонту вагону на загальну суму в розмірі 7 433 грн. 83 коп. (т.1 а.с.130-144, 147-150), а саме: вартість ремонту вагону №56507080 з урахуванням замінених деталей - 11904 грн. 00 коп. з ПДВ; вартість ремонту вагону №52807294 з урахуванням замінених деталей - 7584 грн. 00 коп. з ПДВ; вартість ремонту вагону №55331961 з урахуванням замінених деталей - 6744 грн. 00 коп. з ПДВ; вартість ремонту вагону №56850456 з урахуванням замінених деталей - 7584 грн. 00 коп. з ПДВ; вартість ремонту вагону №61900767 з урахуванням замінених деталей - 10920 грн. 00 коп. з ПДВ; вартість ремонту вагону №53577268 з урахуванням замінених деталей - 6600 грн. 00 коп. з ПДВ.

Для усунення пошкоджень Позивач змушений був використати необхідні деталі та запасні частини для їх встановлення замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, що підтверджується актами виконаних робіт та додатками до таких актів з розшифровкою наданих послуг з ремонту вагону, складеними за участю виконавця - структурним підрозділом «Лиманське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». Понесення витрат з оплати виконаних робіт та використаних запасних частин і деталей підтверджується рахунками, платіжними дорученнями №2343 від 11.03.2021 р. на суму 469194 грн. 17 коп., №2487 від 18.03.2021 р. на суму 70000 грн. 00 коп. (т.1 а.с.145-146, 151-153)

З наявних у матеріалах справи договорів поставки, специфікацій до них, договору на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням №ДВН/В-21077/НЮ-П від 30.12.2020 року та платіжних доручень позивача вбачається, що Позивачем було придбано та оплачено вартість необхідних деталей для ремонту розукомплектованих вагонів, технічне обслуговування вагонів (встановлення деталей на вагони) та понесено витрати на транспортування вагонів до місця ремонту на загальну суму 59 637 грн. 43 коп. (вартість придбаних деталей на суму 51 336 грн. 00 коп. + технічне обслуговування на суму 7433 грн. 83 коп. + витрати на транспортування вагонів до місця ремонту на суму 867 грн. 60 коп.).

Отже загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт та транспортування розукомплектованих вагонів №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961 склала 59 637 грн. 43 коп.

За змістом пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Судом встановлено, що Позивачем були понесені витрати на придбання необхідних деталей для ремонту розукомплектованих вагонів, а також їх ремонт на загальну суму 59 637 грн. 43 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи актами виконаних робіт та платіжними дорученнями.

Згідно з пунктом 6.4 Правил № 856 порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Таким чином, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

В силу ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на Позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Отже, чинне законодавство у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

За приписами пункту 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з підпунктом "в" пункту 114 Статуту залізниць залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 126 Статуту залізниць у разі самовільного використання залізницею вагонів (контейнерів), що належать підприємствам або орендовані ними, залізниця сплачує їм плату за користування, встановлену статтею 119 цього Статуту. За пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Слід зазначити, що у абзаці 2 п. 126 Статуту залізниць йдеться про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення), а відтак статус такого майна (чи вантаж чи порожні вагони) не мають істотного значення для встановлення складу цивільного правопорушення.

Судом встановлено, що в результаті розукомплектування вагонів №№56850456, 61900767, 53577268, 56507080, 52807294, 55331961 та відновлення їх, Позивач поніс збитки у розмірі 59 637 грн. 43 коп.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

Викладені у відзиві на позов аргументи не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки не спростовують доводів позивача та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки матеріалами справи підтверджується факт понесення позивачем матеріальних збитків, зумовлених пошкодженням майна (вагонів) внаслідок незабезпечення відповідачем збереження останнього під час курсування залізничними коліями, та розмір цих збитків в сумі 59 637 грн. 43 коп. також підтверджується матеріалами справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у розмірі 59 637 грн. 43 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ АНТОНОВИЧА, будинок 46-46А, Ідентифікаційний код юридичної особи 30600592) збитки за пошкодження вагонів у розмірі 59 637 (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять сім) грн. 43 (сорок три) коп. та судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 25 жовтня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин