РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2021Справа № 910/14431/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАП.ЮА»

до Приватного підприємства «Фірма «ГРАНМНА»

про стягнення 94 939,01 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАП.ЮА» (далі - позивач ТОВ «ІНТЕРПАП.ЮА») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Фірма «ГРАНМНА» (далі - відповідач, ПП «Фірма «ГРАНМНА») про стягнення 94 939,01 грн, з яких: 75 000,00 грн основного боргу, 1 956,15 грн пені, 17 603,71 грн штрафу, 379,16 грн 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач на підставі Договору купівлі-продажу № 170/К від 17.07.2020 відповідно до видаткових накладних № 2673 від 08.06.2021, № 2835 від 18.06.2021, № 3097 від 02.07.2021 здійснив поставку товару відповідачу, за який останній розрахувався лише частково.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАП.ЮА» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14431/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/14431/21.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень (відповідне оголошення розміщене на сторінці Господарського суду міста Києва суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/), ухвала Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 про відкриття провадження у справі № 910/14431/21 була надіслана на електронні адреси позивача та відповідача, вказані позивачем у позовній заяві, а саме: та .

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

В матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів, в яких зазначено, що ухвала про відкриття провадження у справі № 910/14431/21 від 08.09.2021 доставлена позивачу та відповідачу 10.09.2021. Оскільки представники позивача та відповідача не повідомляли суд про зміну адрес електронної пошти (ч. 8 ст. 120 ГПК України), тому останні вважаються належним чином повідомленими, а вказана ухвала врученою сторонам в порядку ст. 120, 242 ГПК України.

22.09.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про надання доказів та пояснень на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 про відкриття провадження у справі № 910/14431/21. У вказаній заяві позивач, зокрема, зазначив, що після подання позовної заяви відповідачем була здійснена часткова оплата основного боргу у розмірі 11 000,00 грн, у зв`язку з чим позивач просив суд врахувати зменшення основного боргу при винесенні рішення. На підтвердження часткових оплат позивачем додано до заяви витяги з виписок по рахунку № UA0412269 за період з 11.08.2021 по 31.08.2021, за 08.09.2021 та за 13.09.2021. Зі змісту наведених виписок вбачається, що відповідачем 31.08.2021 згідно платіжного доручення № 1548 було здійснено оплату в розмірі 5 000,00 грн, 08.09.2021 згідно платіжного доручення № 1571 - 3 000,00 грн, 13.09.2021 згідно платіжного доручення № 1585 - 3 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 закрито провадження у справі № 910/14431/21 в частині стягнення основного боргу в розмірі 11 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, заяву позивача про надання доказів та пояснень та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

17.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАП.ЮА» (продавець, позивач) та Приватним підприємством «Фірма «ГРАНМНА» (покупець, відповідач) був укладений Договір купівлі-продажу № 170/К (далі - Договір або Договір № 170/К від 17.07.2020), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець зобов`язується передати у власність покупця паперову продукцію (надалі іменується - товар), що вказана в рахунках-фактурах та/або специфікаціях, які складаються на кожну партію товару окремо та є невід`ємними частинами цього договору, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити такий товар.

Згідно п. 3.1 Договору передача товару від продавця покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, кількість в одиницях вимірювання, ціну товару та загальну вартість товару. Дата, вказана покупцем у видатковій накладній про прийняття товару, є датою поставки товару продавцем.

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що розрахунки за кожну партію здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця у повному обсязі, або частками протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дня передачі товару, якщо інший строк оплати не передбачений у рахунку-фактурі або специфікації.

Умовами п. 9.2 Договору передбачено, що у разі порушення строків оплати товару, покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період несплати, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання, включаючи день оплати товару. За прострочення оплати понад десять днів додатково стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків від вартості неоплаченого товару.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє по 31.12.2020. У випадку, якщо у сторін на момент закінчення строку дії цього Договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання та незадоволені законні вимоги, дія цього Договору подовжується до повного виконання таких зобов`язань.

Судом встановлено, що Договір № 170/К від 17.07.2020 підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками; у встановленому порядку не оспорений, не розірваний та не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір № 12-05 від 12.05.2020 є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої і другої статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами Договір № 170/К від 17.07.2020 є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 262 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

На виконання умов Договору № 170/К від 17.07.2020 позивачем у період з 08.06.2021 по 02.07.2021 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 88 018,54 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 2673 від 08.06.2021 на суму 62 485,40 грн, № 2853 від 18.06.2021 на суму 8 480,08 грн та № 3097 від 02.07.2021 на суму 17 053,06 грн. Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Матеріали справи також містять рахунки-фактури № 2673 від 08.06.2021 на суму 62 485,40 грн, № 2853 від 17.06.2021 на суму 8 480,08 грн та № 3097 від 02.07.2021 на суму 17 053,06 грн, які також підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Отримавши товар, у відповідача перед позивачем, згідно умов Договору № 170/К від 17.07.2020 та відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, виникло зобов`язання по оплаті грошових коштів за отриманий товар на загальну вартість 88 018,54 грн.

Однак, відповідач у строк, встановлений Договором № 170/К від 17.07.2020, отриманий згідно видаткових накладних № 2673 від 08.06.2021, № 2853 від 18.06.2021, № 3097 від 02.07.2021 товар не оплатив.

У період з 11.08.2021 по 30.08.2021 відповідач частково у сумі 13 018,54 грн оплатив товар, поставлений позивачем за видатковими накладними № 2673 від 08.06.2021 та № 3097 від 02.07.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з виписки по рахунку позивача № НОМЕР_1 за період з 11.08.2021 по 30.08.2021.

Таким чином, станом на час звернення позивача за захистом його порушеного права до суду (31.08.2021), заборгованість відповідача перед позивачем за товар, поставлений останнім на виконання умов Договору № 170/К від 17.07.2020 за спірними видатковими накладними № 2673 від 08.06.2021, № 2853 від 18.06.2021, № 3097 від 02.07.2021, становила 75 000,00 грн (88 018,54 грн - 13 018,54 грн = 75 000,00 грн) (основний борг).

Судом встановлено, що після звернення позивача за захистом його порушеного права до суду, відповідачем було здійснено оплату основного боргу у розмірі 11 000,00 грн (5 000,00 грн згідно платіжного доручення № 1548 від 31.08.2021, 3 000,00 грн згідно платіжного доручення № 1571 від 08.09.2021, 3 000,00 грн згідно платіжного доручення № 1585 від 13.09.2021), що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з виписок по рахунку № UA0412269 за 31.08.2021, за 08.09.2021 та за 13.09.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 закрито провадження у справі № 910/14431/21 в частині стягнення основного боргу в розмірі 11 000,00 грн.

Отже, станом на час розгляду справи по суті заборгованість відповідача перед позивачем за товар, поставлений останнім на виконання умов Договору № 170/К від 17.07.2020 за спірними видатковими накладними № 2673 від 08.06.2021, № 2853 від 18.06.2021, № 3097 від 02.07.2021, становить 64 000,00 грн (88 018,54 грн - 13 018,54 грн - 11 000,00 грн = 64 000,00 грн) (основний борг).

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, обставин справи, повідомлені позивачем, не спростував.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ГРАНМНА» порушило умови Договору та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 64 000,00 грн. (основний борг).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 956,15 грн та штрафу у розмірі 17603,71 грн на підставі п. 9.2 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що розрахунки за кожну партію здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця у повному обсязі, або частками протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дня передачі товару, якщо інший строк оплати не передбачений у рахунку-фактурі або специфікації.

З огляду на зазначене, товар поставлений позивачем за:

- видатковою накладною № 2673 від 08.06.2021 повинен був бути оплачений відповідачем не пізніше 29.06.2021, а порушення строку виконання вказаного грошового зобов`язання почалось з 30.06.2021;

- видатковою накладною № 2853 від 18.06.2021 повинен був бути оплачений відповідачем не пізніше 09.07.2021, а порушення строку виконання вказаного грошового зобов`язання почалось з 10.07.2021;

- видатковою накладною № 3097 від 02.07.2021 повинен був бути оплачений відповідачем не пізніше 23.07.2021, а порушення строку виконання вказаного грошового зобов`язання почалось з 24.07.2021.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 9.2 Договору сторони погодили, що у разі порушення строків оплати товару, покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період несплати, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання, включаючи день оплати товару. За прострочення оплати понад десять днів додатково стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків від вартості неоплаченого товару.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, при цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Дослідивши розрахунок пені, долучений позивачем до позовної заяви, та перевіривши його за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», судом встановлено, що позивачем вірно визначено періоди нарахування пені з урахуванням положень чинного законодавства України. Судом також встановлено, що розрахунок пені, долучений позивачем до позовної заяви, є арифметично вірним.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 1 956,15 грн пені повністю.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу за несвоєчасну оплату товару, судом встановлено, що заявлена до стягнення сума штрафу обчислена позивачем арифметично вірно, обґрунтовано, відповідно до приписів чинного законодавства та умов Договору № 170/К від 17.07.2020, а відтак стягненню з відповідача на користь позивача за порушення виконання умов Договору підлягає штраф у розмірі 17 603,71 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 379,16 грн, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодуксу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку заявленої до стягнення суми 3% річних, дійшов висновку, що розрахунок 3% річних виконано вірно, вимога позивача про стягнення з відповідача 379,16 грн 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАП.ЮА».

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається із суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 11 000,00 грн та задоволення позовних вимог в іншій частині (стягнення основного боргу, пені, штрафу, 3% річних), судовий збір в сумі 2 270,00 грн покладається на відповідача, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано:

- копію Договору № 28/08-21 від 28.08.2021 про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Павла Іванчика і Вікторії Шульги «Акцент»;

- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 30.08.2021 на суму 15 000,00 грн;

- копію рахунку № 28/08-21 від 28.08.2021 на суму 15 000,00 грн;

- копію свідоцтва № 1905 від 20.10.2008 про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- ордер серії АЕ № 1088980 від 30.08.2021 на надання правничої (правової) допомоги;

- платіжне доручення № 3486 від 30.08.2021 на суму 15 000,00 грн.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Керуючись положеннями п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, з огляду на задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Фірма «ГРАНМНА» (Україна, 04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 6; ідентифікаційний код 25268293) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАП.ЮА» (Україна, 36014, Полтавська обл., м. Полтава, вулиця Соборності, будинок 72, кімната 308; ідентифікаційний код 43111452) 64 000,00 грн (шістдесят чотири тисячі гривень 00 коп.) основного боргу, 1 956,15 грн (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 15 коп.) пені, 17 603,71 грн (сімнадцять тисяч шістсот три гривні 71 коп.) штрафу, 379,16 грн (триста сімдесят дев`ять гривень 16 коп.) 3% річних, 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору та 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 01.11.2021.

Суддя Гумега О.В.