ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2021 р. Справа №907/371/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Матущака О.І.,

секретар судового засідання Кострик К.,

за участю представників сторін:

прокурора: Винницька Л.М. (посвідчення №058400 від 02.12.2020),

відповідача1: не з`явився,

відповідача2: не з`явився,

третьої особи: адвоката Ламбруха О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квадр Транспорт" вих.№02-06/88 від 05.03.2021 (вх. суду від 11.03.2021 №01-05/886/21)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2021 (головуючий суддя Ремецькі О.Ф., повний текст рішення складено та підписано 16.02.2021, м. Ужгород)

у справі №907/371/19

за позовом керівника Ужгородської місцевої прокуратури, м. Ужгород

до відповідача1: Баранинської сільської ради, с. Баранинці Ужгородський район до відповідача2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Квадр Транспорт", м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ОСОБА_1 , м. Ужгород

про визнання незаконним та скасування рішення Баранинської сільської ради № 6 від 12.05.2016 "Про укладення договору оренди" щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У червні 2019року керівник Ужгородської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави до Баранинської сільської ради та ТОВ "Квадр Транспорт" про визнання незаконним та скасування рішення 5 сесії 7 скликання Баранинської сільської ради від 12.05.2016 за №6 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193, площею 0,3073 га від 30.08.2016, укладений між Баранинською сільською радою та ТОВ "Квадр Транспорт", зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.10.2016 за №16742029.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за результатом вивчення прокуратурою законності передачі земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193 у користування ТОВ «Квадр Транспорт» встановлено, що така передана без застосування процедури відкритих торгів. Зокрема, рішенням Баранинської сільської ради 5 сесії 7 скликання від 12.05.2016 № 6 «Про укладення договору оренди» (далі- рішення №6) вирішено укласти з ТОВ «Квадр Транспорт» договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193 площею 0,3073 га, розташовану в с. Баранинці для розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування прилеглої автостоянки та мийки вантажного автотранспорту, строком на 15 років. На виконання вказаного рішення 30.08.2016 відповідачі уклали договір оренди, який зареєстрований 03.10.2016.

Прокурор вказує, що оскільки на земельній ділянці за кадастровим номером :03:017:0193, відведеній ТОВ «Квадр Транспорт», не було будь-яких об`єктів нерухомості належних орендарю на праві титульного володіння, цільове призначення її та мета отримання у користування не підпадають під виключення, визначені ч.2 ст. 134 ЗК України, така земельна ділянка могла бути передана в оренду лише з проведенням відкритих земельних торгів, а відтак наявні підстави для визнання незаконним зазначеного рішення сільської ради №6, а укладеного на підставі цього рішення договору недійсним. Крім того зазначає, що при відведенні земельної ділянки у користування порушено також і вимоги ст. 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», оскільки, ні саме рішення, ні його проект не були оприлюднені на офіційному веб-сайті Баранинської сільської ради.

Як на підстави для звернення з вказаним позовом в інтересах держави прокурор зазначив, що Баранинська сільська рада процесуально не може бути і позивачем і відповідачем по справі, а органи державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду про вжиття заходів реагування шляхом оскарження рішення Баранинської сільської ради. Відтак вказує, що звернення прокурора до суду в інтересах держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно - значимого питання щодо порядку та правомірності розпорядження земельної ділянки шляхом скасування відповідного рішення ради та визнання недійсним договору оренди землі.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2021 у справі № 907/371/19 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині визнання незаконним та скасування рішення Баранинської сільської ради № 6 від 12.05.2016 за № 6 "Про укладення договору оренди». Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193, площею 0,3073 га від 30.08.2016, укладений Баранинською сільською радою та ТОВ «Квадр Транспорт», зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.10.2016 за №16742029. Присуджено до стягнення з ТОВ «Квадр Транспорт» на користь Закарпатської обласної прокуратури суму 1921,00 грн судового збору.

При прийнятті рішення суд першої інстанції, встановивши відсутність будь-яких належних ТОВ «Квадр Транспорт» об`єктів нерухомості на земельній ділянці :03:017:0193 та те, що цільове призначення і мета отримання ділянки не підпадає під передбачені ч. 2 ст. 134 ЗК України винятки, коли не проводяться земельні торги, дійшов висновку, що оспорюване рішення №6 сільської ради прийняте з порушенням вимог ст. 123, ч. 2 ст. 124 ЗК України. Разом з тим, суд встановив, що на момент розгляду даної справи Баранинська сільська рада рішенням № 27 від 05.06.2018 (суд зазначив, що вказане рішення ради №27 було оскаржене в адміністративному порядку рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 у справі №0740/757/18 таке рішення скасовано, однак в постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 рішення від 05.06.2018 скасовано, провадження у справі №0740/757/18 закрито) скасувала своє попереднє рішення № 6 від 12.05.2016, у зв`язку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України вказав про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог прокурора про визнання незаконним та скасування рішення №6 від 12.05.2016. Відтак з огляду на встановлений факт порушення органом місцевого самоврядування процедури під час укладення договору оренди від 30.08.2016, з урахуванням скасування підстави укладення цього договору- рішення №6 від 12.05.2016, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним цього договору з моменту його вчинення. Суд відхилив посилання відповідача на відсутність правових підстав для самостійного представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, зазначивши про відсутність відповідного суб`єкта, наділеного повноваженнями щодо захисту інтересів держави та територіальної громади у випадку прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення, яким відчужено земельну ділянку комунальної власності. Також суд відхилив доводи відповідача про пропуск прокурором трирічного строку позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, вказавши, що строк позовної давності у даному випадку слід розраховувати з дня реєстрації оспорюваного договору - 03.10.2016, водночас, оскільки позов поданий до суду 25.06.2019, такий позивачем не пропущено.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

ТОВ «Квадр транспорт» (відповідач) не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та нез`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема тим, що суд першої інстанції не зупинив провадження у даній справі до прийняття Верховним Судом рішення за результатом перегляду в касаційному порядку постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №0740/757/18, оскільки законність рішень №6 та №27 не була предметом розгляду апеляційним адміністративним судом, а провадження закрито через непідсудність цієї справи адміністративним судам. При цьому, скаржник вказує, що спірне у даній справі рішення ради №6 є ненормативним правовим актом, яке сільська рада не вправі була скасовувати в подальшому, тому факт його скасування радою не може бути підставою для визнання договору незаконним з моменту його укладення. Стверджує про порушення норм процесуального права під час заявлення прокурором позову, так як рада не може бути відповідачем щодо однієї вимог скасування рішення та особою, право якої порушено щодо другої вимоги визнання недійсним договору. Вказує, що суд не врахував мети оспорюваного договору оренди встановлення сервітуту, а саме забезпечення відповідачу проходу та проїзду до автостоянки та автомийки, якими він користувався на праві оренди згідно з укладеним з ТОВ «ЕТК «Сіко» договором від 01.11.2012. Зазначає про пропуск прокурором позовної давності щодо вимог про визнання недійсним договору, оскільки попередній користувач сервітуту - ТОВ «ЕТК «Сіко» уклало з радою аналогічний договір ще 13.03.2006, що свідчить про порушення інтересів держави ще у 2006році під час первинного вибуття ділянки з володіння держави.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (третя особа) просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, зокрема, що оспорюване рішення ради №6 та договір оренди від 30.08.2016 порушують права ОСОБА_1 як власника цілісного майнового комплексу та земельної ділянки, на якій цей комплекс розташований, та відсутність у відповідача прав на майно, розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :03:017:0193. Зазначає, що відповідно до проекту землеустрою спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду, водночас така передана в оренду для розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування автостоянки та мийки, що свідчить про неправомірну зміну радою цільового призначення земельної ділянки. Вважає необгрунтованими доводи відповідача про пропуск прокурором позовної давності, оскільки оспорюваний договір зареєстрований 03.10.2016, а про його існування прокурору стало відомо у 2019році з відповідних інформаційних довідок.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор вважає її доводи необгрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, зокрема, що подання саме прокурором самостійно позову у даній справі зумовлене відсутністю суб`єкта, уповноваженого на захист інтересів держави та територіальної громади у випадку прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення, яким відчужено земельну ділянку комунальної власності.

Ухвалою від 16.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Подальший рух справи викладено в ухвалах апеляційного суду.

Так, ухвалою від 10.08.2021 відкладено розгляд справи на 12.10.2021.

06.10.2021 на адресу суду надійшло клопотання скаржника про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника товариства у судове засідання через перебування директора товариства у відпустці та відсутності іншого уповноваженого представника.

У судовому засіданні 12.10.2021 прокурор та представник третьої особи заперечили щодо відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що суд не визнав обов`язковою участь у судовому засіданні представників учасників справи, причину неявки представника відповідача (перебування директора у відпустці) не можна вважати поважною, відсутність якого не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд відхиляє клопотання апелянта про відкладення розгляду справи. При цьому, суд зазначає, що з моменту крайнього судового засідання у даній справі (10.08.2021) відповідач не був позбавлений права надати повноваження на представництво своїх інтересів будь-якій кількості осіб та будь-якому іншому представникові.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

У квітні 2016року директор ТОВ «Квадр Транспорт» звернувся до голови Баранинської сільської ради із заявою про надання дозволу на укладення договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193 (том 1,а.с. 67).

За результатом розгляду вказаної заяви рішенням Баранинської сільської ради 5 сесії 7 скликання від 12.05.2016 за № 6 «Про укладення договору оренди» вирішено укласти з ТОВ «Квадр Транспорт» договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193 площею 0,3073 га, розташовану в с. Баранинці, для розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування прилеглої автостоянки та мийки вантажного автотранспорту, строком на 15 років (том 1, а.с. 57).

30.08.2016 Баранинська сільська рада (орендодавець) та ТОВ «Квадр Транспорт»(орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №16742029 від 03.10.2016 (том 1,а.с. 58-61, 81-82).

Згідно з п. 1 договору орендодавець - на підставі Рішення V сесії VII-го скликання Баранинської сільської ради від 12 травня 2016 року за № 6 надає, а орендар - приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :03:017:0193, яка знаходиться в с. Баранинці, м-і «Табла-2» Ужгородського району Закарпатської області для розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування автостоянки та мийки вантажного автотранспорту.

Відповідно до пунктів 2, 3 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3073 га для розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування прилеглої автостоянки та мийки вантажного автотранспорту. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 1 128 835,82 грн. (п.4 договору).

Згідно з п. 7 договір оренди укладено на 15 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 8 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5 % від нормативно грошової оцінки землі та складає 56 441,80 грн. (з розрахунку на рік).

Земельна ділянка передається в оренду для розміщення автосалону та станції технічного обслуговування автомобілів.

Цільове призначення земельної ділянки - для розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування прилеглої автостоянки та мийки вантажного автотранспорту. Умови збереження стану об`єкта оренди - земельна ділянка підлягає використанню у відповідності до цільового призначення. (п.п. 14,15,16 Договору).

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.41 договору).

Згідно з актом приймання передачі від 30.08.2016 сільська рада передала, а ТОВ «Квадр Транспорт» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,3073 га , розташовану в с. Баранинці, мкрн.«Табла-2», строком на 15 років для розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування прилеглої автостоянки та мийки вантажного автотранспорту. Земельна ділянка перебуває у комунальній власності (том 1,а.с. 62).

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок з реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.06.2019 за № 169500148 та 169498767 майно на праві титульного володіння у ТОВ «Квадр Транспорт» на земельній ділянці кадастровий номер :03:017:0193 відсутнє.

Як вбачається з матеріалів справи, Баранинська сільська рада рішенням № 27 ІІ сесії VII скликання від 05.06.2018 скасувала своє попереднє рішення № 6 V сесії VII скликання від 12.05.2016, яким передано на умовах оренди ТОВ "Квадр транспорт" земельну ділянку 0,3073 га за адресою с. Баранинці, мкрн. "Табла-2" у зв`язку з порушенням вимог ст.ст. 20,120, 123,124, 134 ЗК України. Пунктом другим рішення № 27 уповноважено раду звернутися до ТОВ "Квадр Транспорт" щодо дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:017:0193, укладеного 30.08.2016.

ТОВ «Квадр Транспорт» оскаржило зазначене рішення Баранинської сільської ради № 27 від 05.06.2018, подавши позов до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Так, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 в справі №0740/757/18 за адміністративним позовом ТОВ "Квадр Транспорт" до Баранинської сільської ради визнано протиправним та скасовано рішення № 27 ІІ сесії VII скликання Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 05.06.2018 про скасування рішення №6 V сесії VII скликання Баранинської сільської ради від 12.05.2016 про передачу на умовах оренди ТОВ "Квадр Транспорт" земельної ділянки площею 0,3073 га (том 2,а.с. 23-24).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 у справі № 0740/757/18 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.02.2019, а провадження у справі №0740/757/18 за адміністративним позовом ТОВ "Квадр Транспорт" до Баранинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення закрито у зв`язку з тим, що спір у цій справі не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Квадр Транспорт" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квадр Транспорт" до Баранинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Відповідно до даних з Державного реєстру судових рішень станом на 12.10.2021 відомостей щодо результату перегляду в касаційному порядку постанови від 12.09.2019 справі №0740/757/18 немає.

Як вбачається з матеріалів справи (витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності), спірна земельна ділянка комунальної власності з кадастровим номером :03:017:0193 площею 0,3073 га межує з належною ОСОБА_1 на праві приватної власності земельною ділянкою з кадастровим номером :03:017:0131 площею 0,5га, розташованій на АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням-для будівництва та обслуговування автостоянки та автомийки вантажного транспорту.

На зазначеній земельній ділянці на АДРЕСА_1 розташований належний ОСОБА_1 на праві приватної власності комплекс (номер об`єкта 17362622), до складу якого входить: пункт миття автомобілів площею 374,8кв.м, адміністративний будинок площею 243,8кв.м, навіс площею 339 кв.м, огорожа, споруда (майданчик) та споруди (збірники водостоків).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (том 1, а.с. 231-233)комплекс (номер об`єкта 17362622) та земельна ділянка з кадастровим номером :03:017:0131 перебували у приватній власності ТОВ «ЕТК «Сіко» і такі об`єкти були передані в іпотеку Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку за договором іпотеки від 04.06.2008.

В подальшому власником комплексу та земельної ділянки з кадастровим номером :03:017:0131 стала ОСОБА_2 , яка на підставі договору іпотеки від 24.09.2018 передала ОСОБА_1 в іпотеку зазначені об`єкти нерухомого майна, і 10.12.2018 згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.12.2018 ОСОБА_1 зареєстрував право власності на зазначені об`єкти.

Відповідач долучив до матеріалів даної справи договір оренди земельної ділянки від 13.03.2006, укладений Баранинською сільською радою (орендодавцем) та ТОВ «ЕТК «Сіко» (орендарем), за умовами якого ТОВ «ЕТК «Сіко» передано в оренду земельну ділянку площею 0,3073га як землі водного фонду штучні водотоки (канали) з метою розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування прилеглої автостоянки та мийки, яка знаходиться в межі с. Баранинці, мікрорайон «Табла2» строком на 49років (том 1,а.с. 122).

Відповідно до п.5.2 цільове призначення земельної ділянки 1.20 відповідно до Українського класифікатора цільового використання.

Умови збереження стану об`єкта оренди- земельна ділянка площею 0,3073га-штучні водотоки (канал) не підлягає зміні цільового призначення.

Угодою від 30.08.2016 Баранинська сільська рада та ТОВ «ЕТК «Сіко» достроково розірвали договір оренди від 13.03.2006.

Також до матеріалів відповідач долучив договір оренди від 01.12.2012, який укладений ТОВ «ЕТК «Сіко» (орендодавцем)та ТОВ «Квадр Транспорт» (орендарем), за умовами якого орендарю передано в оренду частину нежитлового приміщення, розташоване на вул. Базарній,1а у с. Баранинці, а саме: пункт миття автомобілів, адміністративний будинок, споруди (майданчика-автостоянки) (том 1.а.с. 115).

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

У відповідності до частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч.1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За приписами статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування рішення 5 сесії 7 скликання Баранинської сільської ради від 12.05.2016 за №6 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193, площею 0,3073 га від 30.08.2016, укладеного Баранинською сільською радою та ТОВ "Квадр Транспорт", зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.10.2016 за №16742029.

Відповідно до ч. 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до положень частини 1 статті 127 Земельного кодексу України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах) у формі електронного аукціону у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

За приписами статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється па підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України( в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення сільської ради) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів; використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів; надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні; надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб; надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону; надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала; будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд); передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва; надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим; поновлення договорів оренди землі; передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності; надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків.

Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (ч. 3 вказаної статті).

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що вони прямо пов`язують надання земельної ділянки на позаконкурентних засадах саме з розташуванням на цій земельній ділянці об`єктів нерухомого майна.

У відповідності до ст. 135 вказаного Кодексу земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу цін) за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Водночас, як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами даної справи, на спірній земельній ділянці за кадастровим номером :03:017:0193, відсутні належні на праві власності ТОВ «Квадр Транспорт» об`єкти нерухомого майна. Відсутність на зазначеній ділянці об`єктів нерухомого майно прямо вказана і в п. 3 оспорюваного договору.

При цьому, цільовим призначенням спірної ділянки визначено, що така передається в оренду для розташування проїзду та зеленої зони для обслуговування прилеглої автостоянки та мийки вантажного автотранспорту.

Щодо наведеного апеляційний суд зазначає, що згідно з ст. 1 ЗУ «Про автомобільні дороги» об`єкти дорожнього сервісу - спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів, майданчики для стоянки транспортних засобів, майданчики відпочинку, видові майданчики, автозаправні станції, пункти технічного обслуговування, мотелі, готелі, кемпінги, торговельні пункти (у тому числі малі архітектурні форми), автозаправні комплекси, складські комплекси, пункти медичної та технічно-евакуаційної допомоги, пункти миття транспортних засобів, пункти приймання їжі та питної води, автопавільйони, а також інші об`єкти, на яких здійснюється обслуговування учасників дорожнього руху та які розміщуються на землях дорожнього господарства або потребують їх використання для заїзду та виїзду на автомобільну дорогу.

Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 у справі №910/9028/19 вказав, що в силу ч.2 ст.124, абз. 13 ч.1 ст.134 та ч.ч.1,2 ст.135 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) для експлуатації та обслуговування об`єктів дорожнього сервісу підлягали виключно продажу на земельних торгах.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення органом місцевого самоврядування встановленої законом процедури під час передачі спірної ділянки відповідачу2 в оренду та відхиляє як необгрунтовані посилання скаржника на те, що суд не врахував мети оспорюваного договору оренди встановлення сервітуту, а саме забезпечення відповідачу проходу та проїзду до автостоянки та автомийки, якими він користувався на праві оренди згідно з укладеним з ТОВ «ЕТК «Сіко» договором від 01.11.2012. При цьому, як вбачається з матеріалів даної справи, ТОВ «ЕТК «Сіко» втратило свої права на комплекс №17362622, а договір оренди спірної земельної ділянки площею 0,3073га сільська рада та ТОВ «ЕТК «Сіко» розірвали 30.08.2016.

Крім того, порядок встановлення земельних сервітутів чітко передбачений ст. 100 ЗК України, якою передбачено, що сервітут може бути встановлений окремим договором, законом, заповітом або рішенням суду, земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відтак апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що рішення Баранинської сільської ради від 12.05.2016р. за № 6 "Про укладення договору оренди" щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:017:0193, прийняте з порушенням ст. 123, ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України.

Щодо доводів прокурора про порушення радою вимог ст. 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», оскільки, ні саме рішення, ні його проект не були оприлюднені на офіційному веб-сайті Баранинської сільської ради, апеляційний суд зазначає, що відповідно до даних, розміщених на офіційному сайті ради - https://www.baranynci.com.ua/, на вказаному сайті опубліковані рішення, починаючи з 2019року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити такі доводи прокурора щодо опублікування чи неопублікування спірного рішення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної справи, Баранинська сільська рада прийняла рішення № 27 від 05.06.2018, якою скасувала своє попереднє рішення № 6 V сесії VII скликання від 12.05.2016, яким передано на умовах оренди ТОВ "Квадр транспорт" земельну ділянку 0,3073 га за адресою с. Баранинці, мкрн. "Табла-2". Пунктом другим рішення № 27 уповноважено раду звернутися до ТОВ "Квадр Транспорт" щодо дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:017:0193, укладеного 30.08.2016.

ТОВ "Квадр Транспорт" оскаржило вказане рішення до адміністративного суду, так рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №0740/757/18 визнано протиправним та скасовано рішення № 27 ІІ сесії VII скликання Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 05.06.2018 про скасування рішення №6 V сесії VII скликання Баранинської сільської ради від 12.05.2016 про передачу на умовах оренди ТОВ "Квадр Транспорт" земельної ділянки площею 0,3073 га.

Однак, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 вказане рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 скасовано, провадження у справі №0740/757/18 за адміністративним позовом ТОВ "Квадр Транспорт" до Баранинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення -закрито у зв`язку з непідвідомчістю справи адміністративним судам.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що суд першої інстанції не зупинив провадження у даній справі до прийняття Верховним Судом рішення за результатом перегляду в касаційному порядку постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №0740/757/18. Апеляційний суд вважає такі доводи скаржника помилковими, оскільки відповідно до ч.1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і відкриття касаційного провадження до моменту прийняття рішення в результаті перегляду рішення в касаційному порядку не перешкоджає наданню оцінки обставинам, які існували на момент прийняття рішення судом першої інстанції, зокрема, у даному випадку - наявності рішення Баранинської сільської ради №27 від 05.06.2018 про скасування рішення №6 Баранинської сільської ради від 12.05.2016.

Частиною 1 статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Апеляційним судом встановлено, що станом на момент прийняття постанови (12.10.2021) кінцевого рішення касаційного суду за результатом перегляду постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №0740/757/18 немає. Отже, рішення № 27 від 05.06.2018 станом на 12.10.2021 є чинним і суд повинен враховувати наявність такого рішення при розгляді даного спору. При цьому, з огляду на предмет дослідження у даній справі, який визначається заявленими прокурором позовними вимогами, суд не вправі надавати оцінку правомірності зазначеного рішення №27 від 05.06.2018 щодо його відповідності чинному законодавству.

Відтак, оскільки на момент прийняття судом рішення (і на момент його перегляду в апеляційному порядку) сільська рада в односторонньому порядку скасувала оспорюване прокуратурою рішення і таке рішення про скасування ради є чинним, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, враховуючи встановлений судом факт порушення органом місцевого самоврядування процедури під час прийняття рішення про передачу в оренду спірної ділянки та укладення договору оренди землі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору оренди від 30.08.2016 з моменту його вчинення.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права під час заявлення прокурором позову, так як рада не може бути відповідачем щодо однієї вимог скасування рішення та особою, право якої порушено щодо другої вимоги визнання недійсним договору, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, так як захист інтересів держави в особі територіальної громади села має здійснювати відповідна сільська рада, проте у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у виді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади села, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення ради відповідачем, іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №904/5525/18).

Твердження апелянта про пропуск прокурором строку позовної давності з огляду на те, що попередній користувач сервітуту - ТОВ «ЕТК «Сіко» уклало з радою аналогічний договір ще 13.03.2006, що свідчить про порушення інтересів держави ще у 2006році під час первинного вибуття ділянки з володіння держави, в апеляційний суд також вважає необгрунтованими, оскільки предметом розгляду у даній справ є вимоги прокурора про визнання недійсним договору від 30.08.2016, укладеного саме з відповідачем, а не договору, укладеного з іншим орендарем у 2006році.

При цьому, як зазначено вище, у даній справі прокурор звернувся до суду самостійно, за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів, відтак позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися саме прокурор (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Матеріалами справи підтверджено, що оспорюваний договір оренди відповідачі уклали 30.08.2016, такий договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 03.10.2016. Відповідно до відмітки суду першої інстанції з позовом у даній справі прокурор звернувся 25.06.2019, отже, як вірно вказав суд першої інстанції, заява відповідача2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2021 у справі № 907/371/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квадр Транспорт" вих.№02-06/88 від 05.03.2021 (вх. суду від 11.03.2021 №01-05/886/21) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2021 у справі № 907/371/19 -залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.10.2021

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя О.І. Матущак