РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2021Справа № 910/12943/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Декодом Буд Груп»

до Фізичної особи - підприємця Гетя Руслана Васильовича

про стягнення 8034,84 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Декодом Буд Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Гетя Руслана Васильовича про стягнення 8034,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 011007/2019 від 10.07.2019.

Ухвалою суду від 16.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/12943/21, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

16.09.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, мотивуючи це тим, що на його думку, позивачем неналежним чином було виконано покладені на нього за договором зобов`язання.

24.09.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач спростовує твердження відповідача та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

30.09.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у яких відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

10.07.2019 між Фізичною особою - підприємцем Гетя Русланом Васильовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Декодом буд груп» (замовник) було укладено договір про надання послуг зі створення сайту № 011007/2019.

Відповідно до п. 1.1.-1.3. договору, на підставі даного договору, замовник доручає а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи по створенню веб-ресурсу, надалі-сайт. Перелік виконуваних робіт, вимоги до них визначаються на основі технічного завдання, що є додатком №1 до даного договору. Умови технічного завдання узгоджуються сторонами до початку виконання робіт за даним договором. Технічне завдання підписується вповноваженими представниками сторін у тому ж порядку що й даний договір. Усі додатки є невід`ємною частиною даного договору. Результатом виконуваних за даним договором робіт є створення сайту, що відповідає вимогам технічного завдання.

Згідно з п. 2.1.-2.2. договору, вартість робіт, що доручаються виконавцю, згідно даного договору складає 13500 грн. 00 коп. Протягом п`яти робочих днів з дати підписання договору замовник повинен виконати попередню оплату в розмірі 50% від вартості робіт. Після тестування сайту та навчання роботи з ним виконується оплата в розмірі 50% від вартості робіт.

Пунктом 3.1.1. договору передбачено, що виконавець зобов`язується надавати послуги згідно технічного завдання.

Відповідно до п. 4.1.-4.2. договору, виконавець починає виконання робіт протягом трьох робочих днів з дати отримання передплати, згідно п.2.3. даного договору. Термін створення сайту-15 (робочих) днів. Відлік починається з наступної дати після попередньої оплати згідно п.2.2.

Згідно з п. 4.4.-4.6. договору, по завершенню робіт передбачених цим договором та додатками № 1 та № 2 до договору, виконавець складає і передає замовнику для підписання акт прийому-передачі робіт. Замовник протягом трьох робочих днів з дня отримання актів прийому-передачі робіт зобов`язується підписати їх, і один підписаний примірник акту прийому-передачі робіт передати виконавцю, або направити виконавцю аргументовану відмову від підписання актів прийому-передачі робіт. В разі ненадання вмотивованої відмови від прийому роботи замовником протягом трьох робочих днів з дня виконання робіт і надання акту прийому-передачі робіт, умови даного договору вважаються виконаними, а замовник зобов`язаний оплатити вартість послуг згідно договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п. 6.2. договору, право власності на розроблений сайт переходить до замовника після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт і передачі вихідного програмного коду сайту на магнітному носії та кодів передачі даних за протоколом ftp (логін, пароль і хост) та повної оплати наданих послуг.

Відповідно до п. 6.4.2. договору, у разі дострокового припинення договору після затвердження дизайну, на моменті технічного створення сайту виконавець зобов`язаний повернути кошти у розмірі попередньої оплати за виключенням 50% від суми всього договору.

Згідно з п. 7.1.-7.2. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання та внесення попередньої оплати за цим договором. Договір припиняє дію з моменту здачі-прийому виконаних за даним договором робіт та проведення всіх взаєморозрахунків між сторонами.

10.07.2019 сторонами підписано додаток № 1 до договору про надання послуг зі створення сайту № 011007/2019, у якому було визначено технічне завдання щодо роботи, яка мала бути виконана ФОП Гетя Русланом Васильовичем.

10.07.2019 сторонами підписано додаток № 2 до договору про надання послуг зі створення сайту № 011007/2019, у якому було визначено структуру сайту.

10.07.2019 ТОВ «Декодом Буд Груп» згідно платіжного доручення № 131 перераховано на рахунок ФОП Гетя Руслана Васильовича грошові кошти в розмірі 6750,00 грн. Призначення платежу: «попередня оплата 50% за послуги з розробки веб-сайту. Зг. Рах. 10072019-1, дог. 011007/2019, без ПДВ».

02.09.2019 ТОВ «Декодом Буд Груп» звернулося до ФОП Гетя Руслана Васильовича із претензією № б/н відповідно до якої, позивач повідомив відповідача про те, що ним було порушено строки виконання робіт передбачених договором № 011007/2019 від 10.07.2019 та просив повернути розмір сплаченої попередньої оплати за платіжним дорученням № 131 від 10.07.2019.

18.09.2019 ФОП Гетя Р.В. було надано відповідь на претензію ТОВ «Декодом Буд Груп» від 02.09.2019, у якій відповідач стверджував, що роботи за договором № 011007/2019 від 10.07.2019 було виконано в повному обсязі та вимагав повної оплати робіт.

16.03.2021 позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою № б/н, у якій вимагав від відповідача повернути 6750,00 грн. попередньої оплати та сплатити штрафні санкції нараховані ним за період з 01.08.2019 по 05.03.2021, а саме, 515,70 грн. втрат від інфляції та 322,89 грн. 3% річних.

Разом з відзивом на позовну заяву, відповідачем до матеріалів справи було додано акт здачі прийняття-робіт № РВ-0000222 від 18.09.2019, докази надсилання якого також було додано разом з відзивом на позовну заяву, а саме: опис вкладення до поштового відправлення № 335 від 18.09.2019 та фіскальний чек АТ «Укрпошта». Роботами за даним актом визначено «розробка сайту», вартість робіт визначено у розмірі 13500,00 грн. Акт містить посилання на договір № 011007/2019 від 10.07.2019. Акт підписаний з боку виконавця та скріплений його печаткою. Відповідно до опису вкладення поштового відправлення № 335 від 18.09.2019, даний акт було направлено відповідачем разом з відповіддю на претензію від 18.09.2019.

Суд зауважує, що посилання позивача у відповіді на відзив на позовну заяву на ту обставину, що акт здачі-прийняття робіт № РВ-0000222 від 18.09.2019 ним не було отримано є необгрунтованими, оскільки, позивачем додано до матеріалів справи копію відповіді на претензію від 18.09.2019, яку відповідачем було надіслано разом з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) відповідно до опису вкладення поштового відправлення № 335 від 18.09.2019.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4.1.-4.2. договору, виконавець починає виконання робіт протягом трьох робочих днів з дати отримання передплати, згідно п.2.3. даного договору. Термін створення сайту-15 (робочих) днів. Відлік починається з наступної дати після попередньої оплати згідно п.2.2.

10.07.2019 ТОВ «Декодом Буд Груп» згідно платіжного доручення № 131 було перераховано на рахунок ФОП Гетя Руслан Васильович грошові кошти в розмірі 6750,00 грн. Призначення платежу: «попередня оплата 50% за послуги з розробки веб-сайту. Зг. Рах. 10072019-1, дог. 011007/2019, без ПДВ».

Зважаючи на умови укладеного між сторонами договору, робота мала бути виконана відповідачем до 31.07.2019 включно.

Доказів того, що відповідач виконав свої договірні зобов`язання в межах визначеного договором строку суду не надано, крім того, сам відповідач не зазначає обставин щодо виконання ним робіт до 31.07.2019.

Отже, позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 849 ЦК України та п. 3.4.2 договору припинив виконання робіт та відмовився від договору, про що було повідомлено відповідача претензією від 02.09.2019.

Суд наголошує, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих та вірогідних доказів того, що ним було виконано зобов`язання за договором.

Згідно п. 4.4 договору по завершенню робіт передбачених цим договором та додатками № 1, 2 до договору, виконавець складає і передає замовнику для підписання акт прийому-передачі робіт.

З поданого до матеріалів справи акту, в якому зазначено про розробку сайту не вбачається, що відповідач виконав усі взяті на себе зобов`язання, в тому силі передбачені додатками № 1, 2. Оскільки, як вбачається з умов договору виконавець мав обов`язок не тільки створити сайт, а й виконати роботи, передбачені додатком № 1 до договору - створити дизайн сайту (головна сторінка, сторінка про компанію, сторінка послуги, сторінка об`єкта та сторінка контакти); забезпечення можливості замовникові самостійно вносити зміни у структуру і вміст сайту та надати повний доступ до всіх логінів та паролів і кодів; коректне відображення сайту у всіх браузерах; розміщення сайту на web-ресурсі замовника; можливість редагувати весь текст сторінок в адміністративній частині; слайдер банерів; забезпечити адаптивну структуру сайту згідно стандартів bootstrap. Також відповідач зобов`язаний був провести навчання замовника щодо наповнення та редагування сайту.

Суд зауважує, що акт був складений відповідачем 18.09.2019 після припинення за ініціативою позивача укладеного між сторонами договору, що зумовлює відсутність у позивача обов`язку надавати мотивовану відмову від підписання акту.

Отже, акт відповідачем був складений за відсутності доказів виконання всіх взятих на себе за договором зобов`язань, з порушенням строків виконання робіт та після розірвання договору з ініціативи замовника. Тобто, вказаний документ не підтверджує обставин щодо виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. Закону України "Про електронні довірчі послуги" веб-сайт - сукупність програмних засобів, розміщених за унікальною адресою в обчислювальній мережі, у тому числі в мережі Інтернет, разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певних суб`єктів і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інших інформаційних послуг через обчислювальну мережу.

Відповідно до ст. Закону України "Про авторське право та суміжні права" веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Суду не надано доказів створення відповідачем програмних засобів, які розміщені за унікальною адресою в обчислювальній мережі, у тому числі в мережі Інтернет, разом з інформаційними ресурсами, та перебування їх у розпорядженні позивача та забезпечення доступу юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інших інформаційних послуг через обчислювальну мережу. Не вказано адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет. Докази того, що позивачу було передано у власність результати роботи виконавця за договором № 011007/2019 від 10.07.2019 суду не надано.

Щодо наданої роздруківки переписки у месенджері "Вайбер", то вона не є належним доказом зокрема і тому, що не підтверджує обставин виконання робіт, але й тому, що мала бути подана у вигляді електронного доказу.

Суд відзначає, що пункти договору щодо суми авансу, яка не підлягає поверненню у разі дострокового розірвання договору (п. 6.4.1, 6.4.2) не підлягають застосуванню, оскільки, відповідачем не надано суду доказів того, на якому саме етапі виконання договору його було припинено, не надано доказів його виконання відповідачем станом на дату припинення.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 570, 571 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги те, що судом встановлено факт сплати позивачем коштів в розмірі 6750,00 грн. за роботи, які фактично не виконані відповідачем, та з огляду на розірвання договору, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача коштів в розмірі 6750,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позовною вимогою позивача є стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 406,66 грн. та втрати від інфляції у розмірі 878,18 грн. нарахованих ним на суму попередньої оплати 6750,00 грн. за період з 01.08.2019 по 03.08.2021.

У постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу, дійшла висновку щодо можливості застосування положень статті 625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути сплачену ним суму 02.09.2021.

Отже, після звернення позивача з вимогою про повернення суми попередньої оплати, у відповідача припинився обов`язок виконати в натурі його обов`язок по розробці сайту та передачі його позивачу, а виникло грошове зобов`язання на суму 6750,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, відповідач був зобов`язаний повернути грошові кошти у строк до 09.09.2019, тобто він є таким, що прострочив грошове зобов`язання з 10.09.2021

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснив перерахунок 3% та втрат від інфляції за період з 10.09.2019 по 05.03.2021. Згідно перерахунку суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 300,70 грн та втрати від інфляції у розмірі 595,40 грн.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що позовні вимоги є частково обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню в частині.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гетя Руслана Васильовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Декодом Буд Груп» (місцезнаходження: 08131, с. Софіївська Борщагівка, вул. Горького, буд. 5-Б, оф. 152, ) суму основного боргу у розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 300 ( триста) грн. 70 коп., втрати від інфляції у розмірі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 2160 (дві тисячі сто шістдесят) грн. 17 коп.

3. В частині стягнення 3% річних у розмірі 105,96 грн та втрат від інфляції у розмірі 282,78 грн - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Усатенко І.В.