ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

01 листопада 2021 року м. Харків Справа № 913/784/21
Провадження №17/913/784/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали позовної заяви Державного підприємства «Держвуглепостач», м. Київ,
до Державного підприємства «Первомайськвугілля», м. Гірське Луганської області,
про стягнення 89745714,21 грн,
Державне підприємство «Держвуглепостач» (позивач у справі) звернулось з позовною заявою від 20.10.2021 №0165/01 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» (відповідач у справі) про стягнення 89745741,24 грн пені, яка нарахована позивачем відповідно до п. 8.13 Договору поставки вугілля №06-19/ЕНЦ від 13.06.2019 (далі Договір).
Разом з позовною заяву позивачем подано клопотання від 20.10.2021 №0166/01 про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі.
Обґрунтовуючи клопотання, позивач посилається на накладення органом ДВС арешту на кошти, що містяться на рахунках підприємства, а також на скрутне фінансове становище, що не дозволяє здійснити сплату судового збору до Державного бюджету України. Позивач зазначив, що у разі задоволення цього клопотання, суд виконає приписи п. 1 ст. 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, в частині забезпечення доступ сторони до правосуддя, майнові права якої порушено.
Крім того, позивач посилається на безспірність позовних вимог, оскільки вони базуються на праві позивача отримати вугілля та у разі звільнення позивача від сплати суми судового збору, вказана сума буде стягнута з відповідача в дохід бюджету. На думку позивача у разі відмови в задоволенні клопотання, враховуючи відсутність коштів, бюджет взагалі не отримає відповідні суми в дохід бюджету.
При цьому, позивач з посиланням на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Огляд практики застосування суддями господарського суду у складі Верховного Суду рішень Європейського суду з прав людини при прийнятті постанов за 2018 рік зазначив таке:
- обмеження у вигляді зобов`язання Державного підприємства «Держвуглепостач» сплатити судовий збір, не повинні обмежувати доступ сторони до суду, в такій мірі, що сутність права порушується;
- звертаючись до суду із позовною заявою від 20.10.2021 №0165/01 позивач має на меті захистити свої порушені права та інтереси, але аж ніяк не зловживає своїми процесуальними правами, створюючи додаткове навантаження для суду, про яке застерігає Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 у справі №821/1896/15-а.
Тяжке фінансове становище позивач обґрунтовує зокрема наявністю заборгованості інших державних вугледобувних підприємств перед ним та неможливість примусово стягнути заборгованість, у зв`язку з фактичним введенням мораторію на примусове стягнення заборгованості з державних вугледобувних підприємств відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 №2021-VIII та невиконанням основним споживачем вугілля ПАТ «Центренерго» зобов`язання перед позивачем з поставки вартості вже оплаченого вугілля позивачем за численними договорами.
Розглянувши клопотання позивача, суд враховує таке.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Тобто, норми ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачають право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк лише за наявності викладених вище умов.
Суд звертає увагу заявника, що даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.
Отже, наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк.
Зазначена норма стосується окремих категорій фізичних осіб і не розповсюджується на юридичних осіб, яким є Державне підприємство «Держвуглепостач», як учасник господарської справи.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №911/1418/17, від 27.02.2020 у справі №922/823/19, від 05.03.2020 у справі №907/378/18, від 05.03.2020 у справі №909/1254/14, від 26.03.2020 у справі №922/1584/19.
Суд також звертає увагу заявника, що ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Визначений ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких допускається відстрочення сплати судового збору заявнику при зверненні до суду із заявою (скаргою), є вичерпним, тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених ч. 1 ст. 8 цього Закону.
Отже, зазначені заявником підстави для відстрочення сплати судового збору норма ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не містить.
Оцінивши доводи, наведені позивачем на обґрунтування вимог заявленого ним клопотання, суд не вбачає, у даному випадку, наявності обставин, які б відповідали зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для відстрочення сплати судового збору, що могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії. Суд також враховує, що доказів на підтвердження скрутного майнового стану позивачем не надано.
Також, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення від такої сплати.
Враховуючи даний принцип, а також норми ст. 8 Закону України «Про судовий збір», господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору.
Суд звертає увагу, що згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Так, в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, обставини у справі №821/1896/15-а та у справі №913/784/21 не є тотожними.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Державного підприємства «Держвуглепостач» про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі за позовом Державного підприємства «Держвуглепостач» до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про стягнення 89745714,24 грн.
Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив таке.
Відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна відповідати формі та змісту, встановленим розділом VІІІ цього Кодексу.
Відповідно до п.8 ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Однак, в позовній заяві, в порушення вимог п.8 ч.3 ст.162 ГПК України, у переліку додатків відсутні відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Крім того, в п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України зазначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Суд звертає увагу, що розмір ставок судового збору за подання позовних вимог майнового характеру визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», який становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01.01.2021 встановлено прожитковий мінімум для працездатних у сумі 2270,00 грн.
Отже, за пред`явлення позовної заяви від 20.10.2021 №0165/01, яка містить вимоги майнового характеру стягнення 89745741,24 грн, позивач повинен був сплатити в дохід державного бюджету судовий збір в сумі 794500,00 грн.
Однак, позивачем, в порушення вимог п.2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі за подання позовної заяви від 20.10.2021 №0165/01.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч. 2 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.
З врахуванням викладеного, невиконання позивачем вимог п.8 ч.3 ст.162, п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.
Керуючись п.8 ч.3 ст.162, п.2 ч.1 ст.164, ст.ст.123, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд
1. У задоволенні клопотання Державного підприємства «Держвуглепостач» від 20.10.2021 №0166/01 про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі за позовом Державного підприємства «Держвуглепостач» до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про стягнення 89745714,24 грн відмовити.
2. Позовну заяву Державного підприємства «Держвуглепостач» від 20.10.2021 №0165/01 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про стягнення 89745741,24 грн залишити без руху.
3. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:
- зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви;
- докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі в сумі 794500,00 грн (оригінал платіжного документа) до матеріалів справи.
У зазначений в ухвалі строк подати заяву про усунення недоліків з доказами їх усунення (ст.176 ГПК України).
4. Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог цієї ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 01.11.2021 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Олена ФОНОВА