ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 р. Справа № 917/1135/21

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М. при секретарі судового засідання Мацко О.В. розглянувши матеріали

за позовною заявою Приватного підприємства "Ювлев", пров. Силікатний, 4, кв. 21, м. Полтава, 36041,

до відповідачів 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврохолн", вул. Соборності, буд. 74, м. Полтава, 36014,

2. Приватне акціонерне товариство "Дослідний завод", вул. Ковпака, 57, м. Полтава, 36007,

про виділення частки, що є спільною частковою власністю

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Ювлев" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 12.07.2021 року (вх. № 1251/21 від 15.07.2021 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврохолн" та Приватного акціонерного товариства "Дослідний завод" про: - виділення в натурі 1/100 частки та 7/1250 частки зі складу промислових будівель за адресою м. Полтава, вул. Клінкерна, 1, а саме: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами загальною площею206,5 кв.м., що складається із вагова загальною площею 33,4 кв.м. (літ "П-1"), склад загальною площею 173,1 кв.м., (літ. "Р-1"), огорожа (№6), хвіртка (№7) та ворота (№8); - припинення права спільної часткової власності Приватного підприємства "Ювлев" на 1/100 частки та 7/1250 частки промислових будівель розташованих за адресою м. Полтава, вул. Клінкерна, 1, загальною площею 206,5 кв.м.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що в позасудовому порядку неможливо виділити частку позивача із промислових будівель розташованих за адресою м. Полтава, вул. Клінкерна, 1, так як один із співвласників ВАТ "Мало-Будищанський завод будівельних матеріалів" ліквідований без правонаступників, а інші співвласники не надали згоди на виділ частки шляхом укладання нотаріально посвідченого договору.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2021 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.08.2021 року на 11:00.

Ухвалою суду від 17.08.2021 року відкладено підготовче засідання у даній справі на 16.09.2021 року на 10:00.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 917/1135/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.10.2021 року.

Судом встановлено, що відповідачі відзиви на позов не надали, копії ухвал суду, які направлялися на адресу ТОВ "Єврохолн": вул. Соборності, буд. 74, м. Полтава, 36014 та ПАТ "Дослідний завод": вул. Ковпака, 57, м. Полтава, 36007 (відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) повернулися до місцевого господарського суду з відмітками поштових відділень "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 86, 90).

Суд зазначає, що згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 р. у справі № 910/177797/17.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідачі відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

02.09.2004 року між приватним підприємством "Ювлев" та ВАТ "Дослідний завод" було укладено договір купівлі-продажу серія ВВМ № 178032, за яким ВАТ "Дослідний завод" продав, а ПП "Ювлев" купив склад (літер Р-1) загальною площею 165,6 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Клінкерна, 1, і складає 1/100 ідеальної долі промислових будівель.

02.09.2004 року договір посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. та зареєстровано в реєстрі за № 6113.

08.09.2004 року даний договір зареєстрований в КП "Полтавське БТІ "Інвентаризатор", про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4679566.

В результаті проведеної КП "Полтавське БТІ "Інвентаризатор" технічної інвентаризації 17.05.2005 року було встановлено, що склад (літер Р-1), який належить ПП "Ювлев" має загальну площу 173,1 кв.м. Різниця в площі виникла внаслідок різниці за результатом проведення внутрішніх та зовнішніх обмірів.

У зв"язку з цим, 15.07.2005 року між приватним підприємством "Ювлев" та ВАТ "Дослідний завод" було укладено додаткову угоду, якою внесені зміни до договору купівлі-продажу від 02.02.2004 року щодо площі будівлі - загальна площа була визначена сторонами в межах 173,10 кв.м.

Додаткова угода посвідчена нотаріально та 27.07.2005 року зареєстрована в КП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7895840.

Крім того, між приватним підприємством "Ювлев" та ВАТ "Мало-Будигцанський завод будівельних матеріалів" 18.02.2004 року було укладено договір купівлі - продажу серія ВВА № 912185 (посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. за № 547) за яким ВАТ "Мало-Будищанський завод будівельних матеріалів" продав, а ПП "Ювлев" купив 7/1250 частини промислових будівель, що знаходяться в м. Полтаві по вул. Клінкерна, 1.

В результаті даного договору у власність покупця перейшло: прохідна S-1 пл. 59,40 кв.м., вагова П-1 пл. 34,00 кв.м., загальною площею 93,40 кв.м.

Вищезазначений договір був зареєстрований в КП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3249127.

Відповідно до інформації наявній в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ) за адресою м. Полтава, вул. Клінкерна, 1 зареєстровано лише частку 1/100 права приватної власності на промислові будівлі за ПП "Ювлев", інформація про інших співвласників відсутня.

Згідно до відомостей (архівних записів) з Реєстру прав власності на нерухоме майно (діючий до 2013 року) за адресою м. Полтава, вул. Клінкерна, 1 зареєстровано промислові будівлі (Реєстраційний номер майна 5338917) з визначенням часток права власності окрім ПП "Ювлев" інших співвласників, а саме:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Єврохолн" (частка 29/5000);

- Відкрите акціонерне товариство "Дослідний завод" (частка 1/5000);

- Відкрите акціонерне товариство "Мало-Будищанський завод будівельних матеріалів" (Ліквідований) (частка 187/5000).

Маючи намір виділити свою частку та з метою позасудового врегулювання даного питання ПП "Ювлев" 13.05.2021 року звернулося до співвласників ТОВ "Єврохолн" та ВАТ "Дослідний завод" з листами-пропозиціями про надання згоди та укладання договору про виділення частки майна, що є спільною частковою власністю, із промислових будівель розташованих в м. Полтава, по вул. Клінкерна, 1 та припинення спільної часткової власності.

ТОВ "Єврохолн" та ВАТ"Дослідний завод" на листи-пропозиції жодним чином не відреагували, згоди на виділення частки майна зі спільної часткової власності ПП "Ювлев" у досудовому порядку не надали, що і стало підставою звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

При прийнятті рішення зі справи суд виходив з наступного.

Згідно статті 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 2 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 від 1952 року, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання, має право звернутися до суду за захистом такого права, а способом захисту права є визнання права.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно статтею 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності до частини 1 статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників, в порядку частини 3 статті 358 Цивільного кодексу України, має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності передбачено статтею 361 Цивільного кодексу України.

В силу положень частини 1 статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 4 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що виділ такої частки здійснюється на підставі договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду (лист Верховного Суду України від 01 липня 2013 року Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ).

Визначальним для виділення частки майна в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 13.02.2020 року Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" було виготовлено технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: вул. Клінкерна, 1, м. Полтава, який складається з: літ. «П- 1» - вагова загальною площею 33,4 кв.м., літ. «Р-1» - склад загальною площею 173,1 кв.м. та споруди № 6 - огорожа, № 7 - хвіртка, № 8 - ворота (а.с. 41-48).

Також Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" було надано Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 1885 від 24.02.2020 року (а.с. 49-50).

Згідно вказаного висновку за результатами будівельно-технічного дослідження за технічними показниками виробничі будівлі літ.«П-1» - вагова загальною площею 33,4 кв.м., літ. «Р-1» - склад загальною площею 173,1 кв.м. та споруди № 6 - огорожа, № 7 - хвіртка, № 8 - ворота є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.

Крім того, позивач на законних підставах користується земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0456 у відповідності до Договору оренди землі від 19.04.2017 року (а.с. 51-53).

Згідно п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються, зокрема, договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду.

Зважаючи на те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України можливе припинення права спільної часткової власності, слід враховувати що при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Відповідачі жодних заперечень до суду не надали.

Таким чином, виділення належної позивачу частки майна в натурі є технічно можливим, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів та інших співвласників.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач у позовній заяві не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі, у зв`язку з цим суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 232-233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Виділити Приватному підприємству "Ювлев" (, 36041, м. Полтава, пров. Силікатний, 4, кв. 21) в натурі 1/100 частки та 7/1250 частки зі складу промислових будівель розташованих за адресою м. Полтава, вул. Клінкерна, 1, а саме: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами загальною площею 206,5 кв.м., що складається із вагова загальною площею 33,4 кв.м. (літ. «П- 1»), склад загальною площею 173,1 кв.м. (літ. «Р-1»), огорожа (№ 6), хвіртка (№ 7) та ворота (№8).

3. Припинити право спільної часткової власності Приватного підприємства "Ювлев" (, 36041, м. Полтава, пров. Силікатний, 4, кв. 21) на 1/100 частки та 7/1250 частки промислових будівель розташованих за адресою м. Полтава, вул. Клінкерна, 1, загальною площею 206,5 кв.м.

4. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення складено та підписано 28.10.2021 року.

Суддя Білоусов С.М.