ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3466/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інмет" (61001, м. Харків, м-н Захисників України, буд.1, кв. 131)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інмет", в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за невиконання зобов`язань по оплаті теплової енергії в сумі 38774,09 грн. за період: січень 2019 - квітень 2021, 3% річних в сумі 1127,37 грн., інфляційні втрати в сумі 2250,60 грн. на р/р НОМЕР_1 в Філії ХОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МВФ 351823, . Також позивач просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором про постачання теплової енергії № 13157 від 01.12.2004 щодо своєчасної та повної оплати за постачання теплової енергії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3466/21. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інмет" є: 61001, м. Харків, м-н Захисників України, буд.1, кв. 131.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 02.09.2021 була направлена відповідачу на адресу вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та отримана відповідачем 07.09.2021.

Однак, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов, передбаченим ст. 251 ГПК України, не с користався.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

01.12.2004 між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі» та ТОВ «Інмет» було укладено договір про постачання теплової енергії № 13157 (далі - Договір), відповідно до якого Позивач зобов`язується постачати Відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Відповідач - оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором.

Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим договором Енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячої воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п.2.1. Договору, теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання - протягом року;

- технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою;

- кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Пунктом 3.2.2. Договору, сторони погодили, що споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

У відповідності до п.4.1.3. Договору, Енергопостачальна організація має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними Споживачем під час користування тепловою енергією.

Згідно п.4.2.3. Договору, Енергопостачальна організація зобов`язана повідомляти Споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів.

Відповідно до п.5.1. Договору, облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим способом.

Пунктом 5.2. Договору, сторони погодили, що проектування та встановлення приладів обліку теплової енергії виконується організаціями, які мають відповідні ліцензії. Установлення приладів обліку виконується згідно технічних умов та з узгодженим Енергопостачальною організацією проектом на межі балансової належності тепломереж Енергопостачальної організації та Споживача. У разі встановлення приладів обліку теплової енергії не на межі балансової належності, до обсягів теплової енергії, визначеної за фактичними показниками приладів обліку, додаються втрати на дільницях тепломережі, що перебувають на балансі Споживача, від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку.

Згідно п.6.1. Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

У відповідності до п. 6.2. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт звірки відпустки-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання (у 2-х примірниках).

Пунктом 6.3. Договору, сторони погодили, що споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальної організації вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Позивач стверджує, що приміщення відповідача оснащено приладом обліку.

Згідно п. 6.4. Договору, якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку:

при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлену та сплачену до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Відповідно до п.6.6. Договору, при не сплаті Споживачем за отриману теплову енергію попередньої оплати, в указаний в договорі термін, подальший відпуск теплової енергії здійснюється на умовах товарного кредиту. Відпуск теплової енергії, на умовах товарного кредиту, починається з першого дня наступного розрахункового періоду. Відсоток за товарний кредит встановлюється в розмірі 1,5 облікової ставки НБУ.

Згідно п.6.7. Договору, погашення боргу та відсотків за товарний кредит повинно бути здійснено протягом 5 днів після одержання рахунку безпосередньо від працівника підприємства або 7 днів після відпралення поштою. У разі несплати в указані терміни дія товарного кредиту продовжується на суму боргу, який залишився.

Пунктом 7.2.3. Договору, в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Відповідно п.10.1. Договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до " 31" грудня 2005 року.

Пунктом.10.2. Договору передбачено, що Договір припиняє свою дію у випадках:

закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення Господарським судом Харківської області; ліквідації сторін.

Згідно п. 10.3. Договору, припинення дії договору не звільняє Споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Відповідно п. 10.4. Договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Додатком 1 до Договору №13157 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2004 сторони погодили обсяги постачання теплової енергії Споживачу в опалювальний період.

Додатком 3 до Договору №13157 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2004 сторони погодили умови припинення подачі теплової енергії.

Позивач вказує, що за період з січня 2019 року по квітень 2021 року позивач здійснив постачання теплової енергії у приміщення Відповідача, розташоване за адресою: 61001, м. Харків, м-н Захисників України, буд.1, кв. 131, на підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальному сезоні 2018-2019,2020-2021.

Як стверджує позивач, станом на момент подання позовної заяви по особовому рахунку Відповідача обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 38 774,09 грн., яка утворилася за період з січня 2019 по квітень 2021.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується - актами на включення теплової енергії у приміщеннях відповідача (акти на включення та відключення опалення підписані та скріплені печатками повноважених представників КП "Харківські теплові мережі") та відповідними рахунками фактурами, направленими на адресу відповідача.

17.06.2021 позивачем на адресу відповідача було направлено із супровідним листом (вих. № 262 від 16.06.2021) рахунок фактуру № 17800-3328 від 09.04.2020р. за спожиту теплову енергію у березні 2020 року на суму 2190,22грн.; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за березень 2020р.; рахунок фактуру № 17800-3328 від 08.05.2020р. за спожиту теплову енергію у квітні 2020 року на суму 1520,40грн.; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за квітень 2020р.; рахунок фактуру № 17800-3328 від 09.11.20р. за спожиту теплову енергію у жовтні 2020 року на суму 75,76грн.; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за жовтень 2020р.; рахунок фактуру № 17800-3328 від 04.12.2020р. за спожиту теплову енергію у листопаді 2020 року на суму 1436,35грн. ; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за листопад 2020р.; рахунок фактуру № 17800-3328 від 11.01.2021р. за спожиту теплову енергію у грудні 2020 року на суму 2439,13 грн. ; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за грудень 2020р.; рахунок фактуру № 17800-3328 від 08.02.2021р. за спожиту теплову енергію у січні 2021 року на суму 3486,64 грн.; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за січень 2021р.; рахунок фактуру № 17800-3328 від 09.03.2021р. за спожиту теплову енергію у лютому 2021 року на суму 3186,60грн.; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за лютий 2021р.; рахунок фактуру № 17800-3328 від 07.04.2021р. за спожиту теплову енергію у березні 2021 року на суму 3139,19грн.; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за березень 2021р.; рахунок фактуру № 17800-3328 від 20.05.2021р. за спожиту теплову енергію у квітні 2021 року на суму 2227,54грн.; акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за квітень 2021р.; лист №36/ТД-2658 від 23.09.2020р. про зміну тарифів за теплову енергію; лист №36/ТД-3538 від 11.12.2020р. про зміну тарифів за теплову енергію; лист №36/ТД-2335 від 20.05.2021р. про зміну платіжних реквізитів для оплати за теплову енергію. Також до супровідного листа позивачем наданий Акт звіряння станом на 01.06.2021 року, які позивач просив підписати, скріпити печаткою та один примірник направити на адресу позивача.

Однак, вказані вимоги позивача були залишені відповідачем без відповіді і без задоволення, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за Договором № 13157 по оплаті теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2004 в сумі 38774,09 грн. за період січень 2019 року - квітень 2021 року, 3% річних в сумі 1127,37 грн., інфляційних втрат в сумі 2250,60 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість за невиконання договірних зобов`язань по оплаті теплової енергії в сумі 38774,09 грн. за період січень 2019 року - квітень 2021 року не сплатив, та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленої заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором № 13157 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2004 в частині своєчасного розрахунку за поставлену теплову енергію.

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за невиконання договірних зобов`язань по оплаті теплової енергії в сумі 38774,09 грн. за період січень 2019 року - квітень 2021 року належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2250,60 грн. та 3% річних у розмірі 1127,37 грн. за період з 18.03.2019 по 19.08.2021.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".).

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2250,60 грн. інфляційних втрат та 1127,37 грн. 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інмет" (61001, м. Харків, м-н Захисників України, буд.1, кв. 131, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код , на р/р НОМЕР_1 в Філії ХОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МВФ 351823, .) заборгованість за невиконання договірних зобов`язань по оплаті теплової енергії в сумі в сумі 38774,09 грн. за період: січень 2019 - квітень 2021, 3% річних в сумі 1127,37 грн., інфляційні втрати в сумі 2250,60 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інмет" (61001, м. Харків, м-н Захисників України, буд.1, кв. 131, ).

Повне рішення складено "01" листопада 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа №922/3466/21