РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2021Справа № 910/13714/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 140 280,64 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) збитків у розмірі 140 280,64 грн, які виникли у зв`язку із пошкодженням вагонів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження та забезпечення схоронності й цілісності прийнятих до перевезення вагонів, які перебувають у власності та оренді Товариства, у зв`язку з чим такі вагони були розукомплектовані, а позивачу - завдано збитки в загальному розмірі 140 280,64 грн, з яких 124 752,00 грн - вартість придбаних деталей, 15 528,64 грн - вартість встановлення цих деталей (технічне обслуговування вагонів).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

6 вересня 2021 року від Залізниці надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

13 вересня 2021 року надійшов відзив Залізниці на позовну заяву, в якому відповідач зазначав, що Товариство є неналежним позивачем у спорі в разі, якщо розглядати пошкоджені вагони як вантаж. Також Залізниця вказувала, що факт незбереження вказаних вагонів під час їх перевезення не доведений позивачем належними та допустимими доказами. Розрахунок вартості придбаних деталей для відновлення вагонів, перелічених у позові, на думку Залізниці, є необґрунтованою та не підтверджується доказами. Крім того, факт розукомплектування вагонів не відноситься до експлуатаційних обставин, тому ремонт вагону внаслідок розобладнання підлягає оплаті за рахунок позивача.

Суд звертає увагу на те, що ухвала про відкриття провадження у даній справі Залізницею отримана 11 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 670, відтак відповідачем встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву не пропущено. Вказане свідчить про відсутність підстав для задоволення відповідного клопотання Залізниці від 6 вересня 2021 року про продовження строку на подання відзиву.

16 вересня 2021 року від Товариства надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем наведено доводи на спростування правової позиції Залізниці, викладеної в відзиві.

23 вересня 2021 року від позивача надійшли пояснення щодо незмінності ціни позову.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи подання сторонами у даній справі заяв по суті спору, в яких останні висловили свої правові позиції, доводи та міркування щодо спірних вимог, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У лютому - березні 2021 року Залізницею було здійснено перевезення вантажних вагонів: №№ 61017737, 56283310, 53505608, 53563524, 56584865, 56365851, 52184793, 53169470, 62008362, 55022586, 56040389, 52537669, 55339246, 62200647, 67734681, - які належали та перебували в користуванні (оренді) Товариства.

Зазначене підтверджується залізничними накладними: №№ 53266003, 53141321, 53160438, 53295796, 53295796, 53303103, 53251625, 53251658, 53275483, 53379129, 53379129, 53397766, 53397832, 53397832, 53397832.

На станціях Покровськ (код станції 482004) та Сіль (код станції 494800) було встановлено розкомплектованість відповідних вагонів, про що було складено повідомлення форми ВУ-23М: від 22 лютого 2021 року № 2565, від 25 лютого 2021 року № 2689, від 6 березня 2021 року № 3229, від 6 березня 2021 року № 3230, від 7 березня 2021 року № 3306, від 28 лютого 2021 року № 6400, від 28 лютого 2021 року № 6401, від 3 березня 2021 року № 6408, від 8 березня 2021 року № 3002, від 8 березня 2021 року № 3001, від 9 березня 2021 року № 3020, від 9 березня 2021 року № 6420, від 9 березня 2021 року № 6421 та від 9 березня 2021 року № 6422.

З метою складання комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М Товариство неодноразово зверталось до Залізниці з відповідними заявами та скаргами на бездіяльність посадових осіб відповідача: від 12 квітня 2021 року вих. № 2229/ДВ, від 12 квітня 2021 року вих. № 2230/ДВ, від 12 квітня 2021 року вих. № 2237/ДВ, від 12 квітня 2021 року вих. № 2238/ДВ, від 6 травня 2021 року вих. № 2696/ДВ, від 6 травня 2021 року вих. № 2697/ДВ, від 6 травня 2021 року вих. № 2706/ДВ та від 6 травня 2021 року вих. № 2707/ДВ. Проте акти, що засвідчують факт пошкодження вагонів, не складені та не надані Залізницею позивачу.

За наслідками встановлення розукомплектування зазначених вагонів останні було направлено на технічне обслуговування, для забезпечення відновлення яких Товариство придбало та передало структурним підрозділам "Покровське вагонне депо" та "Лиманське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" деталі, які були відсутні на вагонах, для їх встановлення та подальшого використання цих вагонів у господарській діяльності Товариства.

Позивачем було придбано деталі на загальну суму 124 752,00 грн на підставі: договору поставки від 1 листопада 2016 року № 710/16 та специфікації від 1 вересня 2020 року № 59, договору поставки від 1 листопада 2016 року № 710/16 та специфікації № 62 від 4 січня 2021 року, договору поставки від 1 листопада 2016 року № 710/16 та специфікації від 2 січня 2020 року № 51.

Оплата Товариством зазначених деталей підтверджується платіжними дорученнями: від 30 вересня 2020 року № 9364, від 29 січня 2021 року № 809, від 29 січня 2021 року № 812, від 7 лютого 2020 року№ 976, від 8 лютого 2021 року № 1186 та від 8 лютого 2021 року№ 1190.

Належним чином засвідчені копії перелічених договорів, специфікацій, розрахункових документів, а також відповідних видаткових накладних про поставку товару містяться в матеріалах справи.

Відновлення визначених вагонів шляхом встановлення закуплених Товариством деталей здійснювалося структурним підрозділом "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця", відповідно до умов укладеного з відповідачем договору від 30 грудня 2020 року № ДОН/В-2Ю17/НЮ-П, що підтверджується актами виконаних робіт від 28 лютого 2021 року та від 31 березня 2021 року, а також актами витрат матеріалів власності Товариства при технічному обслуговуванні вагонів з відчепленням: від 28 лютого 2021 року № 02/0105, від 31 березня 2021 року № 02/0105, належним чином засвідчені копії яких додано до позовної заяви.

Структурний підрозділ "Лиманське вагонне депо" філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" здійснював відновлення розукомплектованих вагонів шляхом встановлення закуплених Товариством деталей згідно з договором від 30 грудня 2020 року № ДОН/В-2Ю17/НЮ-П, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів виконаних робіт від 17 березня 2021 року та від 21 березня 2021 року, а також копіями актів зняття з відповідального зберігання та витрат матеріалів власності Товариства при поточному ремонті вагонів від 31 березня 2021 року.

Загальна вартість такого ремонту вагонів склала 15 528,64 грн, які були сплачені Товариством на підставі рахунків від 2 лютого 2021 року № 727/25 та від 3 березня 2021 року№ 727/114 за платіжними дорученнями від 4 лютого 2021 року № 1024 та від 11 березня 2021 року № 2342.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Товариство посилалося на те, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження та забезпечення схоронності й цілісності зазначених вагонів, які перебувають у власності та оренді Товариства, у зв`язку з чим позивачу було завдано збитки, пов`язані з відновленням зазначених вагонів, у загальному розмірі 140 280,64 грн.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами статті 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, встановлюється Статутом. Вказаним актом також регламентується порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі статтею 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Наявними в матеріалах справи залізничними накладними: №№ 53266003, 53141321, 53160438, 53295796, 53295796, 53303103, 53251625, 53251658, 53275483, 53379129, 53379129, 53397766, 53397832, 53397832, 53397832, - підтверджується факт прийняття Залізницею та здійснення перевезення вагонів Товариства (власних та орендованих): №№ 61017737, 56283310, 53505608, 53563524, 56584865, 56365851, 52184793, 53169470, 62008362, 55022586, 56040389, 52537669, 55339246, 62200647, 67734681.

Згідно зі статтею 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, у тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29 січня 2015 року № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Наявні в матеріалах справи повідомлення форми ВУ-23М підтверджують виявлення розукомплектування спірних вагонів на станціях Покровськ (код станції 482004) та Сіль (код станції 494800).

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що спірні вагони були відремонтовані за рахунок Товариства та з використанням придбаних ним у контрагентів деталей, відтак належними доказами підтверджується понесення позивачем витрат на відновлення внаслідок розукомплектування вагонів, які належали та перебували в користуванні (оренді) Товариства при їх перевезенні Залізницею, на загальну суму 140 280,64 грн, яка складається з вартості придбаних взамін втрачених деталей у розмірі 124 752,00 грн та вартості робіт у розмірі 15 528,64 грн.

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15 листопада 1999 року № 551, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Слід зазначити, що порожні вагони, які не належать Залізниці та транспортуються останньою за повними перевізними документами з нарахуванням провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці вагони на станцію призначення у збереженості й видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Згідно зі статтею 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

В свою чергу суд зазначає, що в даному випадку мова йде про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення), а відтак статус такого майна (чи вантаж, чи порожні вагони) для встановлення складу цивільного правопорушення принципового значення немає.

За змістом пункту 2 статті 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

В силу пункту 20 Правил складання актів (пункт 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту.

Суд звертає увагу на те, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі складання та надання Товариству актів про пошкодження вагона (контейнера) форми ВУ-25М та комерційних актів форми ГУ-22 не може вважатись підставою для звільнення Залізниці від матеріальної відповідальності за пошкодження вагонів, яке Товариством доведено належним чином.

Поданими документами підтверджується, що Залізницею було прийнято вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачений статтею 110 Статуту, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог, зокрема, доказів завдання Товариству спірних збитків не з вини Залізниці, недотримання позивачем вимог щодо забезпечення збереження вантажу. Суд також відхиляє заперечення відповідача щодо неналежного підтвердження розміру завданих збитків як такі, що суперечать зібраним у матеріалах справи доказам. Інші доводи і твердження відповідача до уваги судом не приймаються з огляду на їх безпідставність, необґрунтованість та недоведеність.

Зважаючи на те, що Залізницею не було дотримано вимог щодо збереження (схоронності) вагонів, що належали та перебували в користуванні (оренді) позивача: №№ 61017737, 56283310, 53505608, 53563524, 56584865, 56365851, 52184793, 53169470, 62008362, 55022586, 56040389, 52537669, 55339246, 62200647, 67734681, - при їх перевезенні, внаслідок чого Товариством були понесені витрати на оплату вартості їх ремонту на їх загальну суму 140 280,64 грн, суд дійшов висновку про те, що покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним. У зв`язку з цим позовні вимоги Товариства про стягнення із Залізниці спірної суми збитків є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати з урахуванням положень статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 46-46А; ідентифікаційний код 30600592) 140 280 (сто сорок тисяч двісті вісімдесят) грн 64 коп. збитків та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко