ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2612/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області (63700, Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Студентська, буд. 2; )
до Комунального підприємства Комбінат харчування Куп`янської міської ради Харківської області (63701, Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Студентська, буд. 2, кімната 15; )
про стягнення безпідставно набутих коштів
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

30.06.2021 Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства Комбінат харчування Куп`янської міської ради Харківської області, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства Комбінат харчування Куп`янської міської ради Харківської області безпідставно набуте майно (кошти) у розмірі 1575774,60 грн., а також сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову позивач посилається на завищення відповідачем цін при визначенні вартості наданих послуг з організації гарячого харчування за період з 01.06.2019 по 30.06.2020.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.07.2021 позовну заяву Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області (вх.№2612/21 від 30.06.2021) залишено без руху. Надано позивачу строк, який становить 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків, а саме:

- надання до суду оригіналу опису вкладення у цінний лист, виданого поштовим відділенням щодо отримання послуг зв`язку, на підтвердження надіслання учасникам справи копії позовної заяви та усіх доданих до неї документів.

12.07.2021 на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 02.07.2021 представник позивача надав клопотання (вх.№16143 від 12.07.2021) про долучення до матеріалів справи оригіналу опису вкладення у цінний лист, виданого поштовим відділенням щодо отримання послуг зв`язку, на підтвердження надіслання учасникам справи копії позовної заяви та усіх доданих до неї документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2021 прийнято позовну заяву (вх.№2612/21 від 30.06.2021) Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2612/21. Визначено, справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на "18" серпня 2021 року. Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачу, згідно статті 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Встановлено відповідачу строк 5 днів на подання заперечень на відповідь позивача на відзив, оформлених відповідно до ст. 167 ГПК України. Звернуто увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження. Запропоновано учасникам справи забезпечити участь у судовому засіданні компетентного представника з документами, що посвідчують його особу та повноваження. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

В підготовчому засіданні 18.08.2021 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.09.2021.

Протокольними ухвалами господарського суду Харківської області від 15.09.2021 та 29.09.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 29.09.2021 та 20.10.2021 відповідно.

Представник позивача в судове засідання 20.10.2021 не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 20.10.2021 не забезпечив. Про причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Так, Господарським судом перевірено місцезнаходження відповідача. У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 63701, Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Студентська, буд. 2, кімната 15 (а.с.185 т.1). Дана адреса зазначена позивачем і у позовній заяві.

За вказаною адресою відповідачу направлялися ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 27.07.2021, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 18.08.2021, про оголошення перерви у судовому засіданні від 15.09.2021 та 29.09.2021.

Проте, як вбачається із рекомендованих поштових повідомлень, відповідачем ухвалу про відкриття провадження по справі від 27.07.2021 було отримано 30.07.2021, а всю іншу вищезазначену кореспонденцію повернуто на адресу суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання".

Суд зазначає, що згідно із ч.1 ст.10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому, відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

При цьому, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним Господарським процесуальним кодексом України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, станом на 20.10.2021 від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору не надходило.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 20.10.2021 судом постановлено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області з січня 2019 року проводить організацію гарячого харчування учнів та вихованців закладів загальної середньої освіти, як кейтерингову послугу (ДК 021:20-1) - послуга з гарячого харчування в закладах загальної середньої освіти Куп`янської міської ради Харківської області. Закупівля кейтерингової послуги проводиться через систему Prozorro шляхом оголошення відкритих торгів.

Як стверджує позивач, на підставі вищезазначеного між Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області та Комунальним підприємством Комбінат харчування Куп`янської міської ради Харківської області було укладено договори про закупівлю послуг за державні (бюджетні) кошти №104 від 06.05.2019, №1 від 02.01.2019, №320 від 20.11.2019, договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів та вихованців №3б/1 від 02.01.2020.

З вище перелічених договорів матеріали справи містять договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів та вихованців №3б/1 від 02.01.2020 (а.с.136-140 т.1) та договір про закупівлю послуг №1 від 02.01.2019 (а.с.144-147 т.1).

Так, 02.01.2019 між Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області (замовник) та Комунальним підприємством Комбінат харчування Куп`янської міської ради Харківської області (виконавець) було укладено договір про закупівлю послуг №1 від 02.01.2019 (надалі - Договір №1).

Відповідно до п.1.1. Договору №1, виконавець зобов`язується надати замовникові кертерингові послуги (ДК 021:20-1) (Послуги з організації харчування в закладах загальної середньої освіти Куп`янської міської ради Харківської області), а замовник - прийняти й оплатити такі послуги.

Згідно п.3.1. договору №1, ціна цього договору відповідно до калькуляції (додаток №1 до договору) становить 6 749 912,04 грн. без ПДВ.

Пунктом 3.2. договору №1 сторони погодили, що ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін залежно від реального фінансування видатків замовника та фактичного відвідування.

Термін надання послуг до 31.12.2019 (п.5.1.Договору №1).

Відповідно до п.10.1. Договору №1, цей договір діє до 31.12.2019.

Договір №1 підписано уповноваженими представниками сторін та закріплено печатками сторін.

Також, сторонами було погоджено та підписано калькуляцію надання послуг (додаток №1), дислокацію (додаток №2) до договору (а.с.148-149 т.1).

В той же день, між Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області (замовник) та Комунальним підприємством Комбінат харчування Куп`янської міської ради Харківської області (виконавець) було укладено договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів та вихованців №3б/1 від 02.01.2020 (надалі - Договір №3б/1).

Відповідно до п.1.1. Договору №3б/1, виконавець зобов`язується надати замовникові послуги з організації харчування: забезпечення одноразовим гарячим харчування учнів 1-4 класів та учнів 5-11 класів пільгових категорій; триразовим харчуванням вихованців дошкільних підрозділів; дворазовим гарячим харчуванням учнів пришкільних таборів Куп`янських загальноосвітніх закладів Куп`янської міської ради Харківської області, а замовник - прийняти й оплатити такі послуги.

Обсяг послуг - 1 послуга (314763 діто-дня) (п.1.3.Договору №3б/1).

Згідно п.3.1. Договору №3б/1, ціна цього договору відповідно до калькуляції (додаток №1 до договору) становить 7 916 234,55 грн. без ПДВ.

Пунктом 3.2. договору №3б/1 сторони погодили, що ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін залежно від реального фінансування видатків замовника та фактичного відвідування.

Термін надання послуг до 31.12.2020 (п.5.1.Договору №3б/1).

Відповідно до п.10.1. Договору №3б/1, цей договір діє до 31.12.2020.

Договір №3б/1 підписано уповноваженими представниками сторін та закріплено печатками сторін.

Також, сторонами було погоджено та підписано калькуляцію надання послуг (додаток №1), дислокацію (додаток №2) до договору (а.с.141-142 т.1).

Під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області за період з 01.01.2019 по 30.06.2020 Державною аудиторською службою України Північно-східним офісом Держаудитслужби України за результатами проведення перевірки правильності визначення вартості наданих Комунальним підприємством Комбінатом харчування Куп`янської міської ради Харківської області послуг за договорами про закупівлю послуг за державні (бюджетні) кошти №104 від 06.05.2019, №1 від 02.01.2019, №320 від 20.11.2019, договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів та вихованців №36/1 від 02.01.2020, згідно яких відповідачем надавалися послуги з організації гарячого харчування у закладах загальної середньої освіти Куп`янської міської ради Харківської області, харчування вихованців дошкільних підрозділів (яслі) в Куп`янських загальноосвітніх закладах Куп`янської міської ради, останнім при визначенні вартості послуг не було дотримано граничних торговельних надбавок на продукцію гарячого харчування, передбачених розпорядженням голови Харківської ОДА від 25.08.2010 №469 "Про граничні торгівельні надбавки ( націнки) на продукцію громадського харчування, що реалізується в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах» згідно якого встановлено для всіх суб`єктів господарювання граничні торговельні надбавки (націнки) на продукцію громадського харчування, що реалізується в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах.

Державною аудиторською службою України Північно-східним офісом Держаудитслужби України при проведенні ревізії було проведено зустрічну звірку в Комунальному підприємстві з питання документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку Відділу освіти Куп`янської міської ради за період з 01.01.2019 р. по 30.06.2020, за результатами якої складено довідку №03-11/27-3 від 11.09.2020 (а.с.23-42 т.1) де встановлено, що за період з 01.06.2019 по 30.06.2020 відповідачем застосовувалися завищені ціни при визначенні вартості наданих послуг з організації гарячого харчування.

Ревізією встановлено, що відповідачем в порушення даного розпорядження виставлялися накладні на оплату наданих послуг з організації гарячого харчування по завищених цінах, що призвело до завищення вартості наданих послуг з організації гарячого харчування за період з 01.01.2019 по 30.06.2020 на загальну суму 1575774,60 грн.

На підставі акту ревізії №03-11/05 від 16.10.2020 начальник Північно-східного офісу Держаудитслужби України відповідно до ст.10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" направив начальнику відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області лист №20-03-25/63-02 від 23.11.2020 з вимогами щодо усунення виявлених порушень, зокрема, щодо вжиття заходів по відшкодуванню зайвих виплат внаслідок завищення вартості наданих послуг Комунальним підприємством Комбінат харчування Куп`янської міської ради Харківської області на загальну суму 1 575 774,60 грн.

Однак, із вказаним листом позивач не погоджується. Вважає, що виходячи із завдань та функцій, покладених на органи Держаудитслужби України відповідно до Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від З лютого 2016 р. №43, вказаний суб`єкт не наділений повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням законодавства в частині правильності встановлення та застосування державних регульованих цін, а також виявляти порушення такого характеру.

Також, позивач просить звернути увагу, що дії, якими встановлюються не передбачені законами України заборони та обмеження самостійності підприємств, у тому числі щодо придбання чи реалізації товарів, ціноутворення, формування програм діяльності та розвитку, розпорядження прибутком, відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції» визнаються антиконкурентними. Вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом. Зауважує, що жодним законом не передбачено право чи обов`язок замовника передбачати у тендерній документації розмір торговельної надбавки, яка має бути застосована суб`єктом господарювання - переможцем процедури закупівлі.

У зв`язку з викладеним позивач вважає, що висновки стосовно завищеної вартості надання послуг з організації дитячого харчування за період 01.01.2019 по 30.06.2020 у сумі 1 575 774,60 грн. не узгоджуються з вимогами діючого законодавства. Зазначає, що відділом освіти при формуванні бюджетного запиту на 2020 рік КПК 0611020 «Надання загальної середньої освіти загальноосвітнім навчальним закладам» КЕКВ 2230 «Продукти харчування» були враховані законодавчі акти, а саме: стаття 75 Бюджетного кодексу України, п.2.1 розділу П Інструкції від 06.06.2012 № 687 «Про затвердження типових форм бюджетних запитів формування місцевих бюджетів», листи Міністерства фінансів України від 05.09.2019 № 05110-14-6/22263 «Про особливості складання проекту місцевого бюджету на 2020 рік та прогнозу місцевого бюджету на 2021-2020 роки» та від 05.09.2019 № 05110-14-3/22284 «Про особливості складання проекту місцевого бюджету на 2020 рік та прогнозу місцевого бюджету на 2021-2020 роки». Обґрунтованість бюджетного запиту відділу освіти складається на підставі плану своєї діяльності, ураховуючи розподіленість людських, матеріальних та інших ресурсів, які необхідні для виконання послуги з організації гарячого харчування. Граничних торгівельних надбавок (націнок) на продукцію громадського харчування, що реалізується в закладах загальної середньої освіти при формуванні бюджетного запиту на 2020 рік не передбачено, оскільки відділ освіти, який є органом місцевого самоврядування, не являється суб`єктом господарювання, а є органом місцевого самоврядування з визначеною компетенцією та обсягом повноважень, застосування нормативно-правових актів щодо необхідності врахування вимог граничного розміру торгівельної надбавки під час господарської діяльності окремими суб`єктами ринку не відповідає вимогам діючого законодавства. У відповідності до ст. 8 Господарського кодексу України визначено, що Держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання. Зауважень щодо формування бюджетного запиту на 2020 від органів виконавчої влади не надходило.

Також позивач просить врахувати той факт, що на підставі рішення Салтівської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Харківській області від 10.01.2017 №012 відділу освіти було присвоєно ознаку неприбутковості (0031-бюджетні установи), враховуючи зазначене відділ освіти є бюджетною установою і не має права на зайняття торгівельною діяльністю, і як бюджетна установа, діє в межах та в компетенції до діючого законодавства України, тому термін «торгівельної націнки» не може застосовуватись до відділу освіти як до неприбуткової організації. Тендерною документацією та договорами про закупівлю кейтерингових послуг з відділом освіти КМР в межах виконання законодавства України не встановлено граничний рівень торгівельної націнки. У зв`язку з тим, що відділ освіти не має права встановлювати дискримінаційні вимоги щодо граничного рівня торгівельної надбавки. Учасники процедури самі визначають перелік витрат та рівень торгівельної надбавки. В бюджет на 2020 рік були затверджені видатки на проведення цієї послуги у сумі 8 061 034,58 грн. Розрахунок цієї суми складається з заробітної плати штатних робітників переможця (надавача послуги) у сумі 3594684,00 грн., витрат на придбання продуктів харчування - 4 233 615,58 грн. та придбання матеріалів обладнання та інвентарю - 232 735,00 грн. Вартість продуктів враховує вартість харчування одної дитини в день, затвердженої рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 30.10.2019 №411 та кількості днів відвідування учнів і вихованців закладів. Видатки на оплату праці штатних працівників переможця (надавача послуг) передбачені на 13 їдалень 10 закладів загальної середньої освіти з плануванням чисельності працівників, яка передбачена наказом МОН від 06.12.2010 № 1205 «Про затвердження Типових штатних нормативів закладів загальної середньої освіти» (зі змінами) з урахуванням учнів, що харчуються. Також відділом освіти були передбачені бюджетні програми по КПКВК 0611020 «Надання загальної середньої освіти загальноосвітнім навчальним закладам» КЕКВ 2230 «Продукти харчування». Мета бюджетної програми, строки її реалізації створення умов для збереження здоров`я дітей, підвищення рівня організації харчування, забезпеченні вихованців та учнів раціональним та якісним харчуванням, дотримання наступності, послідовності і процесу удосконалення системи організації харчування вихованців і учнів навчальних закладів комунальної форми власності міста, впровадження нових форм обслуговування учнів та технологій приготування їжі у закладах загальної середньої освіти; забезпечення раціонального використання бюджетних коштів. Також, зауважень, приписів, звернень, запитів стосовно порушень вимог законодавства, щодо формування бюджетного запиту на 2020 рік від органів державної влади та органів місцевого самоврядування до відділу освіти не надходило.

З врахуванням вищевикладеного позивач вважає, що відповідач набув безпідставно майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) та на підставі ст.1212 ЦК України просить суд зобов`язати відповідача повернути потерпілому (відділу освіти Куп`янської міської ради) майно (кошти) у розмірі 1 575 774,60 грн. завищеної вартості отриманих послуг з організації гарячого харчування, як майно, набуте без достатньої правової підстави.

Разом з цим позивач зазначає, що предмет укладених сторонами договорів про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №104 від 06.05.2019, №1 від 02.01.2019, №320 від 20.11.2019, договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів та вихованців №36/1 від 02.01.2020 передбачає надання послуг шкільних їдалень з гарячого харчування учнів загальноосвітніх шкільних закладах. Тобто, правовідносини сторін, що виникли із спірних договорів відповідають договору надання послуг та підпадають під регламентацію норм гл.63 Цивільного кодексу України. Виходячи з приписів правових норм Цивільного кодексу України, ціна за загальним принципом свободи договору встановлюється за вільним погодженням між сторонами. В окремих випадках, відповідно до Закону України "Про ціни та ціноутворення", розмір ціни, шляхом затвердження граничних розмірів і тарифів, може обмежуватись державними органами.

На переконання позивача, з урахуванням встановлених актом ревізії №03-11/05 від16.10.2020 порушень щодо здійснення із КП Комбінатом харчування розрахунків за послуги з гарячого харчування по завищеним цінам на загальну суму 1 575 774,60 грн., що призвело до заподіянню матеріальної шкоди (збитків) Відділу освіти Куп`янської міської ради (п.з Вимоги Державної аудиторської служби України Північно-східного офісу держаудитслужби України) КП Комбінат харчування мав був обов`язково врахувати граничні нормативно визначені торгівельні надбавки на відповідну продукцію громадського харчування при визначенні вартості послуг з гарячого харчування учнів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 цього Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Таким чином, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна;

б) набуття або збереження такого майна за рахунок іншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є:

1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;

4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Однак правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є договірними.

Разом з цим, загальна умова ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

За своєю правовою природою укладені між сторонами договори про закупівлю послуг за державні (бюджетні) кошти №104 від 06.05.2019, №1 від 02.01.2019, №320 від 20.11.2019, договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів та вихованців №3б/1 від 02.01.2020 є договорами про надання послуг.

Частиною 1 ст.901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяв на себе зобов`язання за договорами договори про закупівлю послуг за державні (бюджетні) кошти №104 від 06.05.2019, №1 від 02.01.2019, №320 від 20.11.2019, договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів та вихованців №3б/1 від 02.01.2020 прийняти й оплатити послуги, надані йому відповідачем за цінами, визначеними розділами ІІІ відповідних договорі та калькуляції (додатків №1 до договорів).

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, пунктом 3.2. Договорів сторони було погоджено, що ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін залежно від реального фінансування видатків замовника та фактичного відвідування.

Проте, жодного доказу врегулювання питання зменшення ціни у відповідності до п.3.2. Договорів матеріали справи не містять.

Жодних письмових заперечень зі сторони позивача чи укладення між сторонами додаткових угод щодо зменшення ціни відповідних договорів матеріали справи також не містять.

Даний факт позивачем не спростований.

Одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в пункті 3 статті 3 та статті 627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 цього Кодексу).

За змістом ст.193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, сторони цього спору, зокрема позивач, керуючись принципом свободи договору на власний розсуд врегулювали питання ціни послуг за відповідними договорами.

Дані договори підписані сторонами та засвідчені печатками сторін. Доказів визнання зазначених договорі не чинними чи внесення змін до відповідних договорів стосовно ціни таких договорів матеріали справи не містять.

Отже, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору, які не суперечать вимогам чинного законодавства, сторони договору, у тому числі позивач, погодились з обов`язковістю їх виконання в силу приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

При цьому, позивач не заперечує, що відповідачем належним чином надані послуги за договорами.

Посилання позивача на акт ревізії Північно-Східного офісу Держаудитслужби, як на підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки виявлені порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені Договором.

Таким чином, акт Північно-Східного офісу Держаудитслужби є документом, складений з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав.

Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі № 916/1906/18 та від 17.03.2020 року у справі №911/1102/19.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 910/12793/17, від 21.05.2018 року у справі №922/2310/17, від 16.10.2018 року у справі № 910/23357/17, від 18.10.2018 року у справі №917/1064/17, від 26.03.2019 року у справі № 910/26948/15.

Крім того, акт аудиту не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст.19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, з врахуванням приписів ст.129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору покладається на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області до Комунального підприємства Комбінат харчування Куп`янської міської ради Харківської області про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "01" листопада 2021 р.

Суддя Т.О. Пономаренко