РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021Справа № 910/13294/21
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (03039, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 17-Б)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» (03028, місто Київ, ПРОСПЕКТ НАУКИ, будинок 43) стягнення заборгованості у розмірі 171 372 грн. 01 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 171 372 грн. 01 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення №37-10 від 12.07.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 року відкрито провадження у справі № 910/13294/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.08.2021 року була розміщена на офіційному веб-сайті http://reestr.court.gov.ua у Єдиному державному реєстрі судових рішень та шляхом надсилання на адресу Відповідача телефонограми й на офіційну електронну адресу Позивача було повідомлено про відкриття провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень.

Після відновлення фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень з метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.08.2021 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 08.10.2021 р. уповноваженим особам Сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

12.07.2010 року між Голосіївською районною у місті Києві радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» (орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 37-10, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в користування на умовах оренди нежитлове приміщення, яке є комунальною власністю територіальної громади Голосіївського району м. Києва, що знаходиться за адресою: проспект Науки, 43, площею 130,9 кв.м. на першому поверсі та 50,9 кв.м. (а.с.14-25)

Відповідно до п. 5.1 договору термін дії договору встановлюється з 12.07.2010 по 12.06.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення № 37-10 від 12.07.2010 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в користування нежитлове приміщення за адресою: проспект Науки, 43, площею 130,9 кв.м. на першому поверсі та 50,9 кв.м., що підтверджується Актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 15.07.2010 року. (а.с.26)

На підставі рішення Київської міської ради № 183/4995 від 28.10.2010 "Про окремі питання організації управління районами в місті Києві" та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1112 від 10.12.2010 "Про питання організації управління районами в місті Києві" майно комунальної власності міста Києва було передано до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.

Пунктом 5 розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.04.2011 року № 261 "Про забезпечення життєдіяльності Голосіївського району м. Києва у сферах управління, віднесених до повноважень Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації" Комунальне підприємство "Розрахунковий центр "Голосїїво" визначене орендодавцем майна, яке передається до сфери управління Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.

01.06.2011 року між Комунальним підприємством Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» була укладена додаткова угода №1 до договору № 37-10 від 12.07.2010 р., відповідно до якої сторонами цього договору є - КП Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" (орендодавець) та ТОВ "Продукти "Членів трудового колективу державного підприємства роздрібної торгівлі № 228 "Молоко" (орендар). (а.с.27)

Відповідно до розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.06.2011 року № 489 "Про передачу нежитлових будівель та приміщень комунальному підприємству Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" передано на баланс КП Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" нежитлові будівлі та приміщення комунальної власності (в тому числі нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, пр. Науки, 43 (перший поверх площею 130,9 кв.м., підвал площею 50,9 кв.м.)), а згідно рішення Київради від 22.09.2011 року № 34/6250 "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва" - орендодавцем майна територіальної громади міста Києва визначено Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію. (а.с.31-35)

16.01.2012 року між Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Комунальним підприємством Голосіївського району м. Києва "Розрахунковий центр "Голосіїво" (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» (орендар) було укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди, відповідно до якої п. 1.1. договору викладено в редакції: "орендодавець (Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація) передає, а орендар приймає в користування на умовах оренди нежитлове приміщення, яке є комунальною власністю територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться за адресою: просп. Науки, 43 розташоване таким чином: на І поверсі, площею 130,9 кв.м та у підвалі, площею 50,9 кв.м.". (а.с.28-29)

Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району" перейменовано в КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" (позивач) та віднесено до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Також вирішено реорганізувати КП Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" шляхом приєднання його до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва".

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.02.2015 № 95 "Про організаційно-правові заходи реорганізації комунального підприємства Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво", закріплено на праві господарського відання без права розпорядження за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" нерухоме та рухоме майно, яке знаходилось в господарському віданні без права розпорядження реорганізованого Комунального підприємства Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" і передано по акту прийому-передачі позивачу, в тому числі нежитлові приміщення на проспекті Науки, 43 в м. Києві.

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.03.2019 № 127 за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" на праві господарського відання без права розпорядження закріплено нерухоме майно, зокрема, за адресою м. Київ, проспект Науки, 43 площею 181,10 кв.м.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів за період вересень 2020 р. - липень 2021 р. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі за фактичне користування приміщеннями у розмірі 171 372 грн. 01 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нежитлового приміщення № 37-10 від 12.07.2010 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення № 37-10 від 12.07.2010 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в користування нежитлове приміщення за адресою: проспект Науки, 43, площею 130,9 кв.м. на першому поверсі та 50,9 кв.м., що підтверджується Актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 15.07.2010 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (а.с.26)

Відповідно до п. 5.1 договору термін дії договору встановлюється з 12.07.2010 по 12.06.2013.

За приписами статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено (ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 291 ЦК України).

У рішенні Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року по справі №910/1467/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продукти" членів трудового колективу державного підприємства роздрібної торгівлі №228 "Молоко" до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" про визнання права користування на умовах оренди нежитловим приміщенням прощею 130,9 кв.м на першому поверсі та 50,9 кв. м. у підвалі за адресою: м. Київ, пр.-т Науки, 43, яке є комунальною власністю, встановлено, що договір оренди нежитлового приміщення №37-10 від 12.07.2010 припинив свою дію з 12.06.2013, на новий термін продовжений не був, а тому у позивача відсутні правові підстави для використання спірного приміщення на підставі договору оренди №37-10 від 12.07.2010.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Таким чином, судове рішення у справі № 910/1467/17 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому факт закінчення строку дії договору оренди нежитлового приміщення № 37-10 від 12.07.2010 року підтверджено рішенням Господарського суду м. Києва від 04.04.2017 року по справі №910/1467/17, яке набрало законної сили.

Відносини щодо оренди державного майна регулюються спеціальним законом - Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За умовами ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з ч. 2 вказаної статті методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 Закону договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Також пунктом 3.6 договору передбачено, що по закінченню терміну дії цього договору орендна плата та інші платежі (комунальні послуги, експлуатаційні витрати, відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням земельної ділянки) сплачуються орендарем по день фактичного звільнення приміщення включно.

Отже, зважаючи на ту обставину, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» продовжило користуватись орендованим приміщенням фактично поза межами дії договору з 01.09.2020 року по 31.07.2021 року, Суд приходить до висновку, що у Відповідача виник обов`язок по сплаті орендної плати у загальному розмірі 171 372 грн. 01 коп., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості Відповідача станом на 31.07.2021 року, наданим Позивачем. (а.с.10)

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» становить 171 372 грн. 01 коп.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» по орендній платі за вересень 2020 року - липень 2021 року у загальному розмірі 171 372 грн. 01 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 171 372 грн. 01 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 171 372 грн. 01 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДУКТИ «ЧЛЕНІВ ТРУДОВОГО КОЛЕКТИВУ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА РОЗДРІБНОЇ ТОРГІВЛІ №228 «МОЛОКО» (03028, місто Київ, ПРОСПЕКТ НАУКИ, будинок 43, Ідентифікаційний код юридичної особи 30574217) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (03039, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 17-Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 32375554) заборгованість у розмірі 171 372 (сто сімдесят одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 01 (одна) коп. та судовий збір у розмірі 2 570 (дві тисячі п`ятсот сімдесят) грн. 58 (п`ятдесят вісім) коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27 жовтня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин