ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7493/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Ротормаш", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Алюмет", м. Дніпро

про стягнення грошових коштів за договором підготовки виробництва № ПВ16/02-21 від 16.02.2021 року у загальному розмірі 19 154,10 грн.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Ротормаш" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Алюмет" грошові кошти у розмірі 19 154,10 грн., яка складається з наступних сум: 13 036,80 грн. - повернення перерахованої передоплати, 5 710,10 грн. - розмір нарахованої пені, 407,20 грн. - 30% річних.

Дослідивши подані позовні матеріали, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (19 154,10 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

28.09.2021 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 27 від 24.09.2021 року.

07.10.2021 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив на позовну заяву вих. № 138 від 04.10.2021 року.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.ст. 165-166 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з боку відповідача було допущено прострочення виконання зобов`язання щодо проведення технічної підготовки виробництва (ТПВ), яка включає в себе: виготовлення модельної оснастики, виготовлення дослідної партії викликів за договором підготовки виробництва № ПВ16/02-21 від 16.02.2021 року та Специфікації № 1 від 16.02.2021 року, що відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України дає право позивачу відмовитися від договору та вимагати повернення попередньої оплати.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання щодо повернення предоплати позивачем нараховані на підставі пункту 10.2. договору за порушення виконавцем термінів пеню у розмірі 5 710,10 грн. та пункту 10.3. договору 30% річних у розмірі 407,20 грн.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що ним частково виконано умови Договору, а саме виготовив Модельне оснащення Головка поршня РМ027.00.008 в кількості 1 комплект на 11 856,60 грн. з ПДВЄ, тому не згоден з сумою основного боргу згідно перерахованої передоплати, розміру пені та 30% річних.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзиві

У відповіді на відзив позивач не погоджується із доводами Відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також зазначає, що із відзиву не вбачається яким саме документом та коли Відповідач повідомляв Позивача про закінчення робіт з виготовлення модельного оснащення Головка поршня РМ027.00.008. Жодних доказів направлення повідомлення про закінчення робіт з виготовлення модельного оснащення Головка поршня РМ027.00.008 Відповідач не надав, що спростовує його твердження Отже, відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором належним чином. Таким чином обов`язок Відповідача сплатити Позивачу відсотки за користування чужими грошовими коштами не грошовим зобов`язанням у розумінні Закону.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо повної та своєчасної технологічної підготовки виробництва за договором підготовки виробництва.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги є: договір підготовки виробництва № ПВ16/02-21 від 16.02.2021 (а.с. 7-12); специфікація № 1 від 16.02.2021 (а.с. 13); платіжне доручення № 7215 від 18.03.2021 на суму 13 036,80 грн. (а.с. 18); лист-вимога вих. № 71 від 02.06.2021 з доказами надсилання (а.с. 17-19); відмова від зобов`язання за Договором № ПВ16/02-21 від 16.02.2021 вих № 93 від 02.07.2021 року (а.с. 19-24).

Як вбачається з матеріалів справи, що 16.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АЛЮМЕТ" (далі - Виконавець/Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничої фірми "Ротормаш" (далі - Замовник/Позивач) було укладено договір підготовки виробництва № ПВ16/02-21 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору Виконавець зобов`язується здійснити технологічну підготовку виробництва (ТПВ), яка включала в себе: виготовлення модельної оснастки, виготовлення дослідної партії виливків. Результатом робіт є конструкторська документація, модельна оснастка та дослідна партія виликів.

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування, ціна, кількість, строк придатності, кількість циклів експлуатації модельного оснащення. та найменування, ціна, кількість дослідної партії узгоджується Сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що модельна оснастка виготовляється по документації Виконавця, розробленої на підставі узгоджених креслень на виливок, наданих Замовником по Акту прийому-передачі. Креслення на виливки узгоджуються за допомогою електронної пошти шляхом обміну сканованих копій з проставленням віз "Погоджено", підписів уповноважених осіб та відбитків печаток Сторін з подальшим обміном оригіналів креслень протягом 5 (календарних) днів з моменту укладення даного Договору. Узгодженні креслення є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до пункту 2.2. Договору вартість ТПВ складається з вартості модельного оснащення і вартості дослідної партії виливків. Ціна модельного оснащення включає в себе вартість розробки конструкторської документації, виготовлення модельної оснастки і вказується у відповідній Специфікації до Договору. Вартість дослідної партії виликів зазначається у відповідній Специфікації до Договору.

Оплата за ТПВ здійснюється в розмірі: 50% - передоплата від вартості зазначеної у специфікації протягом 5 (п`яти) банківських днів; 50% - остаточний розрахунок протягом 3-х банківських днів після проведення Замовником перевірки якості дослідної партії виливків і підписання Акту виконаних робіт, але не пізніше 30 робочих днів після передачі випробувальної партії виливків Замовнику (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Договору, строк ТПВ, виготовлення модельної оснастки 30 (тридцять) календарних днів з моменту надходження передоплати, згідно п.3.1.1. і узгодження креслень Сторонами, якщо Сторони не домовилися про інше. Про закінчення ТПВ, Виконавець направляє Замовнику письмове повідомлення. Строк виготовлення дослідної партії виливків протягом 30 (тридцять) календарних днів з моменту отримання попередньої оплати відповідно до п. 3.1.1. Договору. Виконавець письмовим повідомленням інформує Замовника про готовність дослідної партії виливків за 5 (п`ять) робочих днів до їх фактичного відвантаження.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, проте, в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань і взаєморозрахунків за цим Договором (пункт 12.1 Договору).

Відповідно до п.12.2. Договір вважається розірваним з моменту направлення письмового повідомлення Замовником.

16.02.2021 року сторони погодили Специфікацію № 1 до договору, відповідно до якої, загальна сума даної Специфакації складає 26 073,60 грн. разом з ПДВ.

На виконання умов договору позивачем 18.03.2021 року було здійснено попередню оплату в розмірі 50% від суми виставленого відповідачем рахунку № 20 від 04.03.2021 року, а саме на суму 13 036,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7215 від 18.03.2021, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с.18).

Строк закінчення ТПВ, виготовлення модельної оснастки та дослідної партії виливків настав 19.04.2021 року.

Відповідно до 4.1. Договору Позивач не отримав від Виконавця повідомлення про закінчення ТПВ та готовність дослідної партії виливків.

Отже, відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором належним чином.

Пунктом 12.12. Договору передбачено, що Всі листи, спрямовані однієї із Сторін в електронній формі за допомогою електронної пошти (зазначеної в п. 11.5 Договору) на адресу електронної пошти іншої Сторони, мають юридичну силу оригіналів і вважаються офіційними листами Сторін тільки за умови наявності ЕЦП уповноважених осіб Сторін на підписання таких листів (листи, відправлені без ЕЦП не мають юридичної сили).

Листом №71 від 02.06.2021 р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою повідомити про закінчення ТПВ, поставити дослідну партію виливок та сплатити пеню за порушення зобов`язань за договором. Даний лист був направлений на електрону поштову адресу Виконавця з накладанням електронно-цифрового підпису 03.06.2021 року. Також, даний лист з описом був направлений Укрпоштою, підтвердження якого міститься у додатках до даної позовної заяви. Даний лист був отриманий Відповідачем 08.06.2021 р., що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта, яка міститься у додатках до позовної заяви.

Пунктом 10.4. Договору передбачено, що У разі не виконання робіт в термін вказаний в пп. 4.1., 4.2. Договору, Замовник має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання зобов`язань і розірвати договір шляхом направлення письмового повідомлення Виконавцю, а Виконавець зобов`язується повернути передоплату отриману через не поставлену продукцію протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Замовника.

Листом №93 від 02.07.2021 року Позивач повідомив Відповідача про розірвання Договору з вимогою повернути отриману від Позивача передоплату та сплатити пеню. Даний лист був направлений на електрону поштову адресу Виконавця з накладанням електронно-цифрового підпису 02.07.2021 року, даний лист був отриманий Відповідачем 16.07.2021 р., що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта. Отже, Відповідач отримав даний лист 02.07.2021 року. Таким чином, строк повернення передплати настав 09.07.2021 року.

Порушення Відповідачем строку повернення передплати становить за період з 10.07.2021 р. по 16.08.2021 р. - 38 днів.

Враховуючи те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань згідно Договору та не повернув отриманого авансу в розмірі 13 036,80 грн., позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Правовідносини сторін щодо виконання робіт за договором № ПВ16/02-21 від 16.02.2021 є відносинами підряду.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються нормами про договір підряду.

Щодо суми основного боргу

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 3.1. Договору, позивач платіжним дорученням № 7215 від 18.03.2021 здійснив перерахунок грошових коштів у сумі 13 036,80 грн. на розрахунковий рахунок відповідача із зазначенням у призначенні платежу: "оплата послуг згідно рахунку № 20 від 04.03.2021 року (договору № ПВ16/0221р.)".

Матеріали справи не містять жодних доказів виконання відповідачем робіт за Договором.

Пунктом 10.4 Договору передбачено, що у разі не виконання робіт в строк, вказаний в п.п. 4.1, 4.2 Договору, Замовник має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання зобов`язань та розірвати договір шляхом направлення письмового повідомлення Виконавцю, а Виконавець зобов`язується повернути передоплату отриману за непоставлену продукцію протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Замовника. В даному випадку Договір вважається розірваним з моменту направлення письмової вимоги Замовника.

Частина 4 статті 849 Цивільного кодексу України містить аналогічну правову норму, згідно якої, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Крім того, згідно частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, замовнику законом надано право відмовитись в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і визначене цією нормою право не може бути обмежене. Одностороння відмова від договору тягне за собою припинення зобов`язань його сторін.

В матеріалах справи наявне повідомлення від 02.07.2021 року (вих. № 93) адресоване відповідачу, про відмову позивача від Договору, зумовлену порушенням відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань.

У відповідності до пункту 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

В останньому абзаці розділі 3 Договору сторони погодили, що попередня оплата, за якою протягом визначеного терміном цим договором не виконані роботи, підлягає поверненню Замовнику протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Замовника.

Дану вимогу надіслано відповідачу 02.07.2021 на офіційну електронну адресу, заначену сторонами у договорі.

Враховуючи зазначене, попередня оплата повинна бути повернута відповідачем у строк до 09.07.2021.

Оригінал листа був направлений рекомендованою кореспонденцією № 647, що підтверджується квитанцією АТ "Укрпошта" та описом вкладення у цінний лист від 02.07.2021

Інформація з офіційного сайту АТ "Укрпошта" в мережі Інтернет свідчить про те, що поштове відправлення №647 вручено відповідачу 16.07.2021 року.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів повернення попередньої оплати в строки визначені в договорі відповідач не надав.

Заперечення відповідача щодо виготовлення ним позивачу модельного оснащення «Головка поршня РМ027.00.008» в кількості 1 комплект вартістю 11 856,60грн. не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів письмового повідомлення замовника про готовність до відвантаження зазначеного обладнання.

Відповідно до п. 4.9. Договору, зобов`язання Виконавця по ТПВ вважаються виконаними після підписання Замовником : видаткової накладної стосовно виготовленого модельного оснащення, видаткової накладної стосовно виготовленої дослідної партії.

На підтвердження своїх заперечень відповідач жодного з цих документів не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення попередньої оплати в сумі 13 036,80 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу приписів статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.

Аналізуючи в сукупності вищевказані норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що пеня може бути застосована для забезпечення будь-якого зобов`язання, оскільки вона відноситься до штрафних санкцій.

Про це, зокрема, свідчить використання законодавцем таких термінів, як "зобов`язання", "грошова сума".

Як наслідок, враховуючи приписи частини 2 статті 9 Цивільного кодексу України та частину 2 статті 4 Господарського кодексу України, що передбачають наявність спеціальних норм, регулюючих господарські відносини, сторони господарського договору мають право забезпечувати пенею виконання будь-якого зобов`язання, а не лише грошового.

При цьому, аналізуючи частину 3 статті 549 Цивільного кодексу України у контексті меж свободи договору, визначених абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України, слід прийти до висновку, що сторони в договорі можуть змінити її положення та забезпечити за допомогою пені не лише грошове зобов`язання.

Так, у пункті 10.2. Договору сторони передбачили, що в разі порушення Виконавцем термінів, передбачених цим Договором, Замовник має право вимагати від Виконавця сплати пені в розмірі 0,3% від вартості порушеного зобов`язання (вартість непоставленої/несвоєчасно виготовленої/поставленої продукції, вартості дефектної продукції і т.п.) за за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 10.2 договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 20.04.2021 по 02.07.2021 в сумі 5 710,10 грн.

Суд вважає помилковим посилання відповідача на статті 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", щодо нарахування розміру пені за прострочку платежу, який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Оскільки заявлена позивачем до стягнення пеня нарахована відповідно до умов п. 10.2. Договору за порушення відповідачем негрошового зобов`язання, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання з виготовлення та передачі продукції

Щодо розрахунку пені, зробленого позивачем, суд не погоджується, оскільки сума пені за період 20.04.2021 по 02.07.2021 (75 днів) складає (26 073,60х0,3х75:100) 5 866,56 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем, а саме 5 710,10 грн.

Щодо стягнення 30% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, у пункті 10.3. Договору сторони дійшли згоди, проте що за порушення строків повернення грошових коштів перерахованих Замовником за Договором, Замовник має право нарахувати законні відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30% річних на суму зобов`язань Виконавця по поверненню грошових коштів за Договором за весь період користування такими коштами.

На підставі пункту 10.3 Договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 30% річних за загальний період прострочення з 10.07.2021 по 16.08.2021 у сумі 407,20 грн.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунок 30% річних є вірним.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 30% річних підлягають задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Алюмет" (49000, м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 1А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Ротормаш" (61060, м. Харків, пр-т Льва Ландау, буд. 171; ) основний борг у сумі 13 036,80 грн., пеню у сумі 5 710,10 грн., 30% річних у сумі 407,20 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 01.11.2021.

Суддя В.Г. Бєлік