ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4471/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.,

представники сторін:

від позивача: Старенко Т.М., витяг з ЄДР б/н від 18.08.2021 р., представник;

відповідач: Слепенко Д.В., паспорт серія НОМЕР_1 від 19.03.1997 р., фіз. особа;

від відповідача: Ставицька А.В., ордер серія ДП №/000009 від 25.10.2021 р., адвокат;

представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 про закриття провадження у справі, постановлену суддею Юзіковим С.Г., м. Дніпро, повний текст якої підписано 08.09.2021, у справі № 904/4471/21

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК", м.Київ

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-АЛЬЯНС К", м. Дніпро

за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроторгівельна фірма "АГРО-ПАРТНЕР", м. Дніпро

про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (далі - Позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроторгівельна фірма "АГРО-ПАРТНЕР", третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-АЛЬЯНС К", у якій просило в рахунок погашення заборгованості ТОВ "АГРО-АЛЬЯНС К" за Генеральним кредитним договором №381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД від 06.04.2020 в сумі 2 651 355,53 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 1 875 000,00 грн.; заборгованість по кредиту прострочена - 611 368,26 грн.; заборгованість по процентах поточна - 21 755,73 грн.; заборгованість по процентах прострочена - 143 231,54 грн., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки AUDI, моделі Q7, тип загальний легковий - загальний універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна №2967, кузов № НОМЕР_2 , колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

30.06.2021 від Позивача надійшла заява про заміну в справі первісного Відповідача - ТОВ "АГРО-ПАРТНЕР" належним Відповідачем - ОСОБА_1 , яка мотивована тим, що 17.06.2021 від Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області надійшла відповідь з якої вбачається, що станом на 16.06.2021 автомобіль марки AUDI, моделі Q7, тип загальний легковий - загальний універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна №2967, кузов № НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 , отже, останній є власником заставленого майна, за договором застави № 381/2020/ДнОД-МВС-ГКД-31 від 06.04.2020, укладеним ПАТ Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" з ТОВ "Агроторгівельна фірма "АГРО-ПАРТНЕР" в забезпечення зобов`язань ТОВ "АГРО-АЛЬЯНС К" згідно з Генеральним кредитним договором № 381/2020/ДнОД-МВС-ГКД від 06.04.2020.

Від Позивача надійшла уточнена позовна заява про звернення стягнення на предмет застави, у якій останній просить в рахунок погашення заборгованості ТОВ "АГРО-АЛЬЯНС К" за Генеральним кредитним договором №381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД від 06.04.2020 в сумі 2 651 355,53 грн., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки AUDI, моделі Q7, тип загальний легковий - загальний універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна №2967, кузов № НОМЕР_2 , колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 , шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 закрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави за участі Третьої особи -1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-АЛЬЯНС К", Третьої особи -2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроторгівельна фірма "АГРО-ПАРТНЕР".

Роз`яснено Позивачеві, що дана справа підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2021 у справі № 904/4471/21 у вигляді:

- заборони усім сервісним центрам МВС здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо заставного автомобіля AUDI Q7, загальний універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна №2967, колір - білий, vin-код № НОМЕР_2 номерний знак НОМЕР_4 , в тому числі реєструвати зміни власника.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, нез`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та матеріалам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 в частині закриття провадження у справі та скасування заходів забезпечення позову, справу №904/4471/21 направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суб`єктний склад правочинів (сторони правочину) становлять юридичні особи за законодавством України.

Здійснюючи кредитування Третьої особи-2, Банк вступив з нею у господарські відносини, оскільки цільовим використанням кредиту є поповнення обігових коштів, тобто господарська діяльність Третьої особи-2.

Предметом спору є стягнення заборгованості за правочином, що був укладений між юридичними особами, шляхом звернення стягнення на предмет застави за правочином, що був укладений з юридичною особою для забезпечення виконання основного зобов`язання.

Після подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області з`ясувалось, що предмет застави (транспортний засіб) був перереєстрований на нового власника та змінений його номерний знак, при цьому, згоди на відчуження Предмета застави АБ "УКРГАЗБАНК" не надавав.

І хоча в процесі розгляду справи з`ясувалось, що право власності на Предмет застави на даний час належить фізичній особі - ОСОБА_1 , проте позов все одно підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки предметом спору є майно, яке було предметом забезпечення виконання основного кредитного зобов`язання, сторонами якого були юридичні особи.

Таким чином, за доводами Позивача, застава спірного автомобіля, яка виникла з 06.04.2020, не припинилася по цей час, оскільки зобов`язання перед АБ "УКРГАЗБАНК" за Генеральним кредитним договором не виконані, згоду на відчуження автомобілю Позивач не надавав. Оскільки згідно приписів Закону "Про заставу" застава зберігає силу, незважаючи на відчуження Третьою особою-1 предмету застави без згоди Позивача, АБ "УКРГАЗБАНК" набув право звернення стягнення на спірний автомобіль, а Відповідач набув обов`язки заставодавця, що передбачені Договором застави та чинним законодавством.

АБ "УКРГАЗБАНК" вважає, що скасувавши заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2021, судом першої інстанції були порушені права Позивача як заставодержателя, оскільки в результаті скасування заходів забезпечення позову предмет застави може бути в черговий раз перереєстрований на іншого власника, а розгляд справи ускладнений.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач, ОСОБА_1 , вважає оскаржувану ухвалу обґрунтованою, постановленою на підставі норм діючого законодавства, зазначає, що обов`язки за Договором застави перед АБ "УКРГАЗБАНК" виникли лише у ТОВ "АФ АГРО-ПАРТНЕР" з 06.04.2020.

Згідно наявних матеріалів справи та письмових доказів, враховуючи норми ч.1,2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення прав та обов`язків в сторін в даному випадку є лише договір. Згідно наявних у справі письмових доказів ОСОБА_1 не є ані стороною Генерального кредитного договору, ані стороною Договору застави, тому він не набув і не міг набути жодних прав і обов`язків перед позивачем АБ "УКРГАЗБАНК".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі № 904/4471/21; судове засідання з розгляду скарги призначено на 25.10.2021.

Треті особи відзив на апеляційну скаргу не надали, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористались, як не скористались правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст.42 ГПК України. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників Третіх осіб.

В судовому засіданні 25.10.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

06.04.2020 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк (далі за текстом - Банк/Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-АЛЬЯНС К" (Позичальник/Третя особа-2) було укладено Генеральний кредитний договір № 381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД (далі за текстом - Генеральний кредитний договір).

Згідно п. 1.3. Генерального кредитного договору загальний ліміт за цим Генеральним кредитним договором встановлюється в розмірі 2 500 000, 00 (два мільйони п`ятсот тисяч) грн.

У відповідності до положень пункту 1.4. Генерального кредитного договору, строк кредитування та проведення Кредитних операцій за Генеральним Кредитним договором встановлюється з 06 квітня 2020 року по 05 квітня 2025 року (включно.)

Відповідно до п, 1.5 Генерального кредитного договору цільове використання кредиту встановлюється в Додаткових договорах.

06.04.2020 між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД-ВКЛ до Генерального кредитного договору № 381/2020/ДнбД-МСБ- ГКД про відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі за текстом - Додатковий договір).

Відповідно до п. 1 Додаткового договору Банк на умовах Генерального кредитного договору та цього Додаткового договору, у межах співпраці з Німецько-Українським фондом за кредитним договором №008/3-04 від 28.12.2016, №№008/3-06 від 29.03.2019, відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну, кредитну лінію в сумі 2 500 000,00 грн. (далі - Ліміт кредитування за Додатковим договором) в межах встановленого Загального ліміту кредитування за Генеральним кредитним договором, а Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитними коштами та повернути Кредит у порядку та на умовах, визначених цим Додатковим Договором та Генеральним кредитним договором. Поновлення ліміту за Додатковим договором кожного року кредитування після обнуління здійснюється за окремим рішенням колегіального органу Банку.

Пунктом 1.1 Додаткового договору визначено цільове використання кредиту: поповнення обігових коштів.

В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Генеральним кредитним договором та Додатковим договором (далі - Кредитний договір), між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроторгівельна фірма "АГРО-ПАРТНЕР" (далі за текстом - Заставодавець/Третя особа-1) був укладений Договір застави №| 381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД-31 від 06.04.2020, посвідчений приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимарем Є.В., зареєстровано в реєстрі за № 379.

Згідно п. 1.1 Договору застави цей Договір забезпечує випливають з Кредитного договору, згідно з якими Позичали умовах, викладених у цих договорах, повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, штрафи та пені.

Відповідно до п. 2.1 Договору застави предметом застави є транспортний засіб марки AUDI, моделі Q7, тип загальний легковий - загальний універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна № 2967, кузов № НОМЕР_2 , колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_3 (далі за текстом - Предмет застави). Предмет застави належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 1241 26.11.2019 року.

При посвідчені договору іпотеки нотаріусом в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження щодо автомобілю легкового, AUDI Q7, номер об`єкта НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , тип загальний легковий - загальний універсал-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна № 2967, колір - білий - застава рухомого майна та накладено заборону відчуження на Предмет застави, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 07.04:2020.

У зв`язку з невиконанням Позичальником своїх договірних зобов`язань у Позивача виникло право на дострокове стягнений кредиту. Проте, з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 70388752 від 19.01.2021 Позивачу стало відомо, що незважаючи на зареєстровану заставу та заборону відчуження, застава Предмету застави, 08.09.2020 була припинена.

З Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 25.01.2021 року стало також відомо, що автомобіль AUDI Q7, загальний універсал-В 2016 року випуску, об`єм двигуна № 2967, vin-код НОМЕР_2 , що знаходиться у заставі АБ "УКРГАЗБАНК", був перереєстрований на нового власника та змінений його номерний знак - на НОМЕР_4 .

Відповідно до п. 3.4.1 Договору застави Відповідач має право відчужувати предмет застави, передавати його у користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за письмовою згодою Позивача.

За доводами Позивача, Предмет застави був відчужений без його згоди та відома.

За повідомленням Територіального сервісного центру 1242 МВС у Дніпропетровській області (лист № 31/4-1242-413 від 24.03.2021) Предмет застави було перереєстровано:

- 08.09.2020 на нового власника за договором СГ (ТСЦ-1248);

- 09.09.2020 на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ (ТСЦ-1242);

- 02.12.2020 на нового власника за договором СГ (ТСЦ-1242).

Таким чином, за доводами Позивача, застава спірного автомобіля, яка виникла з 06.04.2020, не припинилася по цей час, оскільки зобов`язання перед АБ "УКРГАЗБАНК" за Генеральним кредитним договором не виконані, згоду на відчуження автомобілю Позивач не надавав. Оскільки згідно приписів Закону "Про заставу" застава зберігає силу, незважаючи на відчуження Третьою особою-1 предмету застави без згоди Позивача, АБ "УКРГАЗБАНК" набув право звернення стягнення на спірний автомобіль, а Відповідач набув обов`язки заставодавця, що передбачені Договором застави та чинним законодавством.

Отже, неналежне виконання Третіми особами та Відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором та Договором застави; спір щодо майна, яке було предметом забезпечення виконання зобов`язання, і стало підставою звернення Позивача з відповідним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права про звернення стягнення на предмет застави.

Закриваючи провадження у справі, господарський суд виходив з того, що оскільки Відповідач є фізичною особою та не був учасником Генерального кредитного договору №381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД від 06.04.2020, Договору застави № 381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД-31 від 06.04.2020 і на момент придбання спірного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна була наявна інформація про припинення обтяжень рухомого майна з 08.09.2020, беручи до уваги, що Позивач не надав доказів вжиття заходів на відновлення запису про наявність обтяження на спірний автомобіль з моменту внесення в Державний реєстр (08.09.2020) до постановлення судом ухвали, у зв`язку з чим, на момент придбання спірного автомобіля (02.12.2020) Відповідач не міг знати про наявність обтяжень на цей автомобіль, суд визнав за необхідне закрити провадження у справі, так як справа за суб`єктним складом (особою Відповідача) не відноситься до юрисдикції господарських судів. У зв`язку із закриттям провадження у справі, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

В зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позов не підлягає розгляду в господарському суді, а має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Так, згідно з п.1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від З жовтня 2017 року № 2147-VІII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме, господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої, шостої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 (провадження №12-294гс18).

Таким чином, спір стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави, як такий, що виник при виконанні правочинів у господарській діяльності та правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, відноситься до юрисдикції господарського суду (п.1 ч.1 ст.20 ГПК України).

Отже, в даному випадку слід виходити із суб`єктного складу сторін основного зобов`язання, тобто Кредитного договору.

Згідно з матеріалами справи, Генеральний кредитний договір № 381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД укладений Позивачем - юридичною особою з Третьою особою -2 Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-АЛЬЯНС К", тобто склад цих учасників судового процесу відповідає суб`єктній юрисдикції господарського суду.

В свою чергу, Договір застави №| 381/2020/ДнОД-МСБ-ГКД-31 від 06.04.2020 укладений між Позивачем - юридичною особою з Третьою особою-1 - теж юридичною особою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроторгівельна фірма "АГРО-ПАРТНЕР".

Отже, суб`єктний склад правочинів (сторони правочину) становлять юридичні особи за законодавством України.

Здійснюючи кредитування Третьої особи-2, Банк вступив з нею у господарські відносини, оскільки цільовим використанням кредиту є поповнення обігових коштів, тобто господарська діяльність Третьої особи-2.

Предметом спору є стягнення заборгованості за правочином, що був укладений між юридичними особами, шляхом звернення стягнення на предмет застави за правочином, що був укладений з юридичною особою для забезпечення виконання основного зобов`язання.

Після подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області з`ясувалось, що предмет застави (транспортний засіб) був перереєстрований на нового власника та змінений його номерний знак, при цьому, згоди на відчуження Предмета застави АБ "УКРГАЗБАНК" не надавав.

І хоча в процесі розгляду справи з`ясувалось, що право власності на Предмет застави на даний час належить фізичній особі - ОСОБА_1 , проте позов все одно підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки предметом спору є майно, яке було предметом забезпечення виконання основного кредитного зобов`язання, сторонами якого були юридичні особи.

Таким чином, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15 грудня 2017 року у випадку пред`явлення позовних вимог щодо договорів поруки (застави), укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.03.2018 по справі № 415/2542/15-ц (провадження №14-40цс18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 по справі № 910/1733/18 (провадження №12-170гс18).

Суд першої інстанції на вказані правові висновки уваги не звернув та за наявності укладеного між Позивачем - юридичною особою та Третьою особою-2 - юридичною особою основного зобов`язання (Кредитного договору), яке за своїм предметним та суб`єктним складом відповідає господарській юрисдикції; за наявності спору щодо майна, яке було предметом забезпечення виконання основного кредитного зобов`язання, сторонами якого були юридичні особи, безпідставно закрив провадження у цій справі з підстав непідсудності спору господарському суду.

Вказаних висновків суд першої інстанції також не дотримався в зв`язку з чим постановив незаконну ухвалу, яка суперечить нормам процесуального та матеріального права.

Таким чином, господарський суд при вирішенні питання про закриття провадження у справі неповно з`ясував обставини, що стосуються предмету спору, характеру правовідносин, що склалися між сторонами, суб`єктного складу сторін, та здійснив висновки, що суперечать нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим здійснив помилкові висновки стосовно постановлення оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам процесуального законодавства, в зв`язку з чим апеляційна скарга на підставі ст.ст. 277 ГПК України підлягає задоволенню, ухвала господарського суду через невідповідність висновків, викладених у ній, обставинам справи, підлягає скасуванню та відповідно до вимог ч.3 ст.271 ГПК України справа підлягає направленню на подальший розгляд до господарського суду.

Оскільки відсутні підстави для закриття провадження у справі, то відсутні й підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зважаючи на вимоги п.4.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" (що є чинною на даний час), в разі скасування ухвали суду першої інстанції із направленням справи на подальший розгляд до місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатом розгляду відповідної справи згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 280, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі № 904/4471/21 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі № 904/4471/2 - скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати за подання апеляційної скарги розподілити за результатами вирішення спору в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.11.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна