ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" жовтня 2021 р. Cправа № 902/817/21

за позовом:Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

до:Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" (вул. Олега Антонова, 29, м. Вінниця, 21034)

про стягнення 1699,15 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників сторін:

позивача: Войтанович О.Й.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

10.08.2021 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" про стягнення 1 699,15 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи (№ 902/817/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 11.08.2021 відкрито провадження у справі № 902/817/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 08.09.2021.

За наслідками розгляду справи 08.09.2021 суд дійшов висновку, про відкладення розгляду справи, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені, про що свідчить розписка, яка наявна в матеріалах справи.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 08.09.2021 повідомлено учасників справи про судовий розгляд справи по суті, що відбудеться 19.10.2021.

В судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 08.09.2021.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористались правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Розгляд справи здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

В якості заявлених позовних вимог позивачем зазначається наступне: між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 3518/18-ТЕ-1 від 05.10.2018 р.

Відповідно до п. п. 1.1. договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2018 р. природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2. договору).

Додатковими угодами №№1-13 сторонами внесені відповідні зміни до Договору, зокрема додатковою угодою №4 від 03.12.2018 розділи 1-12 Договору викладені в новій редакції.

За поясненнями позивача, пункти Договору, що почали діяти з 01.03.2019р., узгоджується з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), а саме: відшкодування збитків Споживачем, що не є побутовим (крім Споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України „Про ринок природного газу), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за Договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період; якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу його Постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою.

Відповідно до пункту 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 03.12.2018) Постачальник повинен був передати природний газ Споживачу (Відповідачу) протягом березня 2019 р. в обсязі 18,0 тис. куб. м; відповідно до пункту 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №7 від 21.05.2019 р.) протягом червня 2019 - 2,0 тис. куб. м.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору Позивач фактично передав у власність Відповідача природний газ: протягом березня 2019 року в обсязі 7,23000 тис. куб. м, що підтверджується складеним 31.03.2019 сторонами Договору актом приймання-передачі природного газу; протягом червня 2019 року в обсязі 1,76500 тис. куб. м, що підтверджується складеним 30.06.2019 сторонами Договору актом приймання-передачі природного газу.

Таким чином, Відповідач фактично спожив природний газ: в березні 2019 в обсязі на 7,23000 тис. куб. м (на 40,17%) меншому від погодженого сторонами в пункті 2.1 Договору; в червні 2019 в обсязі, на 0,23500 тис. куб. м (на 11,75%) меншому від погодженого сторонами в пункті 2.1 Договору.

За поясненнями Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" розмір збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем н. 2.1 Договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил, складає 1 699,15 грн.

Із наявних доказів наявних в матеріалах справи судом встановлено: між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 3518/18-ТЕ-1 від 05.10.2018 р.

Відповідно до п. п. 1.1. договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2018 р. природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2. договору).

Додатковими угодами №№1-13 сторонами внесені відповідні зміни до договору, зокрема додатковою угодою №4 від 03.12.2018 розділи 1-12 Договору викладені в новій редакції.

Згідно з умовами пункту 2.2. Договору між сторонами було погоджено, що Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1 цього Договору повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах, і він самостійно визначає обсяги, зазначені в пункті 2.1. Договору, а також несе відповідальність за правильність їх визначення.

Відповідно до пункту 2.4. Договору перегляд та коригування замовлених Відповідачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися за ініціативою Відповідача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, для цього споживач (Відповідач) зобов`язаний надати постачальнику (Позивачу) не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач (Відповідач) при цьому зобов`язався самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.

Приймання-передача газу, переданого Позивачем Відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.8. Договору).

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов Договору Позивач протягом жовтня 2018 р. - вересня 2019 р. передав у власність Відповідача природний газ обсягом 94,62207 тис. куб. м загальною вартістю 690 103,54 грн, що підтверджується підписаними сторонами Договору актами приймання- передачі природного газу від 31.10.2018 р., 30.11.2018 р., 31.12.2018 р., 31.01.2019 р., 28.02.2019 р., 31.03.2019 р., 30.04.2019 р., 31.05.2019 р., 30.06.2019 р., 31.07.2019 р., 31.08.2019 р., 30.09.2019 р.

Відповідно до Додаткової у годи № 6 від 03.05.2019 р., пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9., 3.13., 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року. Пункти 3.2.1., 3.4.1., 3.8.1., абз. 1) підп. 3.9.2 п. 3.9., абзац 4 підп. 5) п. 6.2, абзац 2 підп. 2 п. 6.4 цього Договору з 01.03.2019 р. втрачають чинність.

Відповідно до пункту 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 03.12.2018) постачальник повинен був передати природний газ споживачу (Відповідачу) протягом березня 2019 р. в обсязі 18,0 тис. куб. м; відповідно до пункту 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №7 від 21.05.2019 р.) протягом червня 2019 - 2,0 тис. куб. м.

Матеріалами справи стверджується, що на виконання умов Договору Позивач фактично передав у власність Відповідача природний газ: протягом березня 2019 р. в обсязі 7,23000 тис. куб. м, що підтверджується складеним 31.03.2019 р. сторонами Договору актом приймання-передачі природного газу; протягом червня 2019 р. в обсязі 1,76500 тис. куб. м, що підтверджується складеним 30.06.2019 р. сторонами Договору актом приймання-передачі природного газу.

З врахуванням встановленого слідує, що Відповідач фактично спожив природний газ: в березні 2019 р. в обсязі, на 7,23000 тис. куб. м (на 40,17%) меншому від погодженого сторонами в пункті 2.1 Договору; в червні 2019 р. в обсязі, на 0,23500 тис. куб. м (на 11,75%) меншому від погодженого сторонами в пункті 2.1 Договору.

У зв`язку з порушенням Відповідачем в березні 2019 р. умов Договору та на виконання пункту 3 розділу VI Правил Позивачем 17.05.2019 р. на адресу Відповідача направлено акт- претензію вих.№26-651-19 від 14.05.2019 р., якою Позивач вимагав у Відповідача на підставі пунктів 3.13, 5.7 Договору і пункту 1 розділу VI Правил сплатити збитки в розмірі 1654,10 грн.

У зв`язку з порушенням Відповідачем у червні 2019 року умов Договору 29.11.2019 р. Позивачем на адресу Відповідача направлено акт-претензію вих.№26-3983-19 від 22.11.2019 р., якою Позивач вимагав у Відповідача на підставі пунктів 3.13, 5.7 Договору і пункту 1 розділу VI Правил сплатити збитки в розмірі 45,05 грн (копії актів-претензій додаються).

Листом вих. №26-3984-19 від 22.11.2019 р. Позивач повідомив Відповідача про здійснення перерахунку суми збитків, зазначених в акті-претензії від 14.05.2019 р.

Таким чином, за поясненнями Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" розмір збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем п. 2.1 Договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил, складає 1 699,15 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", як постачальником, та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29", як споживачем, виникли на підставі укладеного між ними 05.10.2018 року Договору № 3518/18- ТЕ-1 постачання природного газу.

Отже, уклавши Договір сторони за цим Договором прийняли набули певних зобов`язань, які мали виконувати виходячи з положень законодавства та умов Договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Судом встановлено, що пунктами Договору, передбачено, зокрема, наступне, а саме пунктом 3.13 Договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору ), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином: 3.13.1.якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період; 3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розрахову ється за формулою: В=(Vф) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору; Ц - ціна природного газу за цим Договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Відповідно до п. 5.7. Договору, відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до п.п. 8, п.6.2. Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Відповідно до Додаткової у годи № 6 від 03.05.2019 р., пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9., 3.13., 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року. Пункти 3.2.1., 3.4.1., 3.8.1., абз. 1) підп. 3.9.2 п. 3.9., абзац 4 підп. 5) п. 6.2, абзац 2 підп. 2 п. 6.4 цього Договору з 01.03.2019 р. втрачають чинність.

З врахуванням встановленого суд дійшов висновку, що пункти Договору, що почали діяти з 01.03.2019р., узгоджується з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), а саме: відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України „Про ринок природного газу"), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період; якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою.

Таким чином, відповідач фактично спожив природний газ: в березні 2019 в обсязі, на 7,23000 тис. куб. м (на 40,17%) меншому від погодженого сторонами в пункті 2.1 Договору; в червні 2019 в обсязі, на 0,23500 тис. куб. м (на 11,75%) меншому від погодженого сторонами в пункті 2.1 Договору.

17.05.2019 р. Позивачем на адресу Відповідача відповідно до умов Договору та на виконання пункту 3 розділу VI Правил Позивачем направлено акт- претензію вих.№26-651-19 від 14.05.2019 р., якою Позивач вимагав у Відповідача на підставі пунктів 3.13, 5.7 Договору і пункту 1 розділу VI Правил сплатити збитки в розмірі 19 475,74 грн.

У зв`язку з порушенням Відповідачем у червні 2019 року умов Договору 05.10.2018 Позивачем на адресу Відповідача направлено акт-претензію вих.№26-3983-19 від 22.11.2019, якою Позивач вимагав у Відповідача на підставі пунктів 3.13, 5.7 Договору і пункту 1 розділу VI Правил сплатити збитки в розмірі 45,05 грн.

Отже, загальний розмір збитків, завданих Позивачу неналежним виконанням Відповідачем умов пункту 2.1 Договору, розрахований на підставі пунктів 3.13 та 5.7 Договору і пункту 1 Розділу VI Правил, складає 1 699,15 грн (в т.ч. березень 2019 - 1 654,10 грн; червень 2019-45,05 грн).

Доказів сплати нарахованих позивачем збитків відповідачем до суду надано не було.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" взятих на себе зобов`язань за умовами Договору № 3518/18-ТЕ-1 постачання природного газу від 05.10.2018 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача збитків у розмірі 1 699,15 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2270,00 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" (вул. Олега Антонова, буд. 29, м. Вінниця, Вінницька обл., 21034, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 1 699,15 грн збитків та 2 270,00 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 25 жовтня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

3 - відповідачу (вул. Олега Антонова, 29, м. Вінниця, 21034)