ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

02 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 916/560/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 13 „травня" 2019р., повний текст якого складено та підписано „20" травня 2019р.

у справі №916/560/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ " ІМЕКСБАНК" Матвієнка Андрія Анатолійовича

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія"

про застосування наслідків недійсності договору шляхом скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13 травня 2019 року у справі №916/560/19 (суддя Цісельський О.В.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі № 916/560/19 (Ярош А.І - головуючий, судді Діброва Г.І., Принцевської Н.М.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 29.10.2021 фізична особа ОСОБА_1 , яка не приймала участі у розгляді справи, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строки на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2019 у справі №916/560/19 та відкрити апеляційне провадження; витребувати у АТ "ІМЕКСБАНК" або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належним чином засвідчену копію Акту розслідування причин пожежі від 19.01.2015 з додатками; залучити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи на стороні позивача; скасувати повністю рішення Господарського суду Одеської області від 13 травня 2019 року у справі №916/560/19 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі № 916/560/19 і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в повному обсязі.

Ознайомившись з поданими матеріалами, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 1,2 ст.256 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Отже, останній день оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2019 - 03.06.2019.

Між тим, вказана скарга була подана ОСОБА_1 до Південно-західного апеляційного господарського суду - 29.10.2021.

Відтак, ОСОБА_1 було пропущено встановлений строк апеляційного оскарження зазначеного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Пропуск процесуального строку в процесуальному праві - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 256 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В обґрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 13.05.2019 року, скаржник зазначає, що рішення суду не отримувала, а лише 25.10.2021 роздрукувала його з Єдиного державного реєстру судових рішень.

ОСОБА_1 зазначає, що вона перебувала із Банком у трудових відносинах і у Банку залишилась непогашена заборгованість перед скаржником з виплати заробітної плати за період з 2014 по 2015 роки в розмірі близько 9 800 грн.

Заборгованість по заробітній платі не була сплачена ні Фондом ні Банком скаржнику під час процедури на ліквідацію Банку і залишилась не виплаченою на дату ухвалення оскаржуваного рішення.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Дана заборгованість по заробітній платі була включена до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Імексбанк».

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у відповідній черговості.

Отже, скаржник є кредитором ПАТ «Імексбанк» зважаючи на правовідносини, які виникли із заборгованості по заробітній платі та враховуючи, що такі вимоги з виплати були включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Імексбанк», а Банк на ліквідації та Фондом такі вимоги не були задоволені.

Відповідно наявність або відсутність (активу) у банку на ліквідацію, яким є дійсне забезпечення за кредитом - іпотека, може вплинути на права, інтереси та (або) обов`язки вкладника, оскільки за рахунок реалізації іпотеки (активу), кошти від реалізації якої у відповідності до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають бути спрямовані Фондом на задоволення вимог кредиторів, зокрема вимог: вкладників - фізичних осіб, а отже і скаржника.

Даним рішенням Господарського суду Одеської області від 13 травня 2019 року у справі №916/560/19 відмовлено в застосуванні наслідків недійсного правочину та по суті позбавлено Банк можливості претендувати на предмет іпотеки та відповідно направити кошти від реалізації цього активу на задоволення вимог кредиторів.

Отже, враховуючи викладене та положення Закону, обставин справи, на думку скаржника, є всі підстави вважати, що рішення Господарського суду Одеської області від 13 травня 2019 року у справі №916/560/19 стосується прав та обов`язків скаржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

- подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

- пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Колегія суддів зазначає, що причини, які скаржник навів в клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення господарського суду від 13.05.2019р. не мають жодного відношення до справи №916/560/19 та не наведено жодної поважної причини для поновлення такого строку.

Крім того суд звертає увагу, що трудові відносини скаржника з Банком повинні вирішуватись в рамках загального або адміністративного судочинства.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

За викладених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від „13" травня 2019 року у справі № 916/560/19.

Керуючись статтями 234, 261 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів -

ухвалила:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від „13" травня 2019 року у справі № 916/560/19.

2. Апеляційну скаргу (з додатками) надіслати ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та строки, передбачені ст.ст. 287, 288 Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький