СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Харків Справа № 922/1539/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А. , суддя Радіонова О.О.,

без виклику учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (вх. № 2430Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 20 липня 2021 року (повний текст складено 20.07.2021) у справі № 922/1539/21

за позовом Львівського міського центру зайнятості, м. Львів,

до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, м. Харків,

про стягнення 61939,69 грн,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Львівський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить стягнути 61939,69 грн допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_1 за період з 07.02.2020 по 04.10.2020 у зв`язку з протиправною відмовою відповідача у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років з 07.02.2020, та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Львівський міський центр зайнятості з 30.12.2019 по 02.11.2020 виплачував ОСОБА_1 допомогу по безробіттю відповідно до чч. 1, 3, 4 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. 30.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про відмову від послуг служби зайнятості у зв`язку з тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 05.10.2020 № 41 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 520/2355/2020 йому призначено пенсію за вислугою років з 07.02.2020. У зв`язку з протиправною відмовою відповідача у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років з 07.02.2020, що встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 520/2355/2020, позивачу завдано майнової (матеріальної) шкоди в розмірі виплаченої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю за період з 07.02.2021 по 04.10.2020 у сумі 61939,69 грн. Позивач направив відповідачу повідомлення від 23.12.2020 за вих. № 10-5808/20, в якому, посилаючись на ст. 1166, 1173 ЦК України, просив у 15-тиденний термін з моменту отримання цього повідомлення повернути кошти в сумі 61939,69 грн, витрачені на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 за період з 07.02.2021 по 04.10.2020. Відповідач листом від 12.01.2021 відмовився повернути кошти в сумі 61939,69 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі № 922/1539/21 (суддя Ємельянова О.О.) за результатами розгляду спору за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 61939,69 грн та 2270,00 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов виходив з того, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 520/2355/2020 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 553 від 07.02.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою від 07.02.2020. Суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України Про зайнятість населення", п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , позивач не мав би виплачувати допомогу по безробіттю, що свідчить про нанесення шкоди позивачу неправомірними діями відповідача та про наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і неправомірними діями відповідача. Тому відповідач повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 61939,69 грн на підставі ст. 1173 ЦК України.

Повний текст зазначеного рішення складено 20.07.2021.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області 03.08.2021 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в період, коли ОСОБА_1 перебував на обліку в Львівському міському центрі зайнятості, до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області не надходило жодної заяви ОСОБА_1 з повідомленням про те, що він отримує грошову допомогу по безробіттю. Отже відповідачу не було відомо про перебування ОСОБА_1 на обліку в Львівському міському центрі зайнятості в статусі безробітного та отримання ним грошової допомоги по безробіттю за період з 30.12.2019 по 02.11.2020. Скаржник вважає, що ОСОБА_1 знав про наявність у нього права на пенсію та відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» був зобов`язаний повідомити про це позивачу ще в момент звернення до позивача про реєстрацію його як безробітного. Такі обставини, як вважає відповідач, свідчать про недобросовісну та незаконну поведінку зі сторони пенсіонера ОСОБА_1 , що призвело до незаконної виплати йому допомоги по безробіттю. Тобто в діях відповідача відсутні протиправна поведінка та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та виникненням збитків, тому не вбачається наявності всіх елементів, необхідних для відшкодування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області збитків в сумі 61939,69 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 у справі № 922/1539/21 відкрито апеляційні провадження за апеляційною скаргою відповідача за правилами розгляду справ у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, встановлено строк для подання відзивів, заяв та клопотань по апеляційній скарзі.

На виконання зазначеної ухвали позивач - Львівський міський центр зайнятості 28.09.2021 засобами поштового зв`язку направив на адресу апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому не погоджується з доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, просить зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області станом на 07.02.2020 не визнавалось право ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років у зв`язку з недостатністю стажу для призначення пенсії, що підтверджується рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 520/2355/2020. Лише 05.10.2020 на виконання зазначеного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області прийнято рішення № 41 про призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років з 07.02.2020. Таким чином, протиправною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області в призначенні пенсії ОСОБА_3 позивачу - Львівському міському центру зайнятості завдано майнової (матеріальної) шкоди у розмірі виплаченої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю за період з 07.02.2020 по 04.10.2020 в сумі 61939,69 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача та відзиві на апеляційну скаргу позивача в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

У відповідності до чч. 1, 2 ст. 8 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд загальнообов`язкового державного-соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів; виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Кошти бюджету Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг.

Львівський міський центр зайнятості (позивач) є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, Про зайнятість населення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановив суд першої інстанції, у зв`язку зі звільненням 22.10.2019 з прокуратури Львівської області ОСОБА_1 , посилаючись на те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в т.ч. пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), звернувся до Львівського міського центру зайнятості з заявами від 23.12.2019 про надання статусу безробітного (а.с. 9) та про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 10).

Відповідно до наказів Львівського міського центру зайнятості від 28.12.2019 № НТ191228 та від 02.01.2020 № НТ200102 (а.с. 11) ОСОБА_1 надано статус безробітного з 23.12.2019, призначено допомогу по безробіттю з 30.12.2019 по 23.12.2020 та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 30.12.2019 відповідно до чч. 1, 3, 4 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Допомога по безробіттю ОСОБА_1 виплачувалась з 30.12.2019 по 02.11.2020.

Як зазначає відповідач у апеляційній скарзі, ОСОБА_1 звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду в Харківській області з заявою від 07.02.2019 про призначення пенсії за вислугою років, згідно з Законом України "Про прокуратуру".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 07.02.2019 № 553 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , з посиланням на те, що на час звернення до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугою років, стаж заявника відповідно до наданих ним документів становить 21 рік 10 місяців 2 дні, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до вимог ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Не погодившись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання неправомірним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 07.02.2019 № 553 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно заяви від 07.02.2020 та зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою від 07.02.2020 з розрахунку 90% від середнього розміру щомісячної заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-111.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 520/2355/2020, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 553 від 07.02.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно заяви від 07.02.2020, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити призначення та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою від 07.02.2020.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 520/2355/2020 Головними управлінням Пенсійного фонду в Харківській області рішенням від 05.10.2020 за № 41 призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 07.02.2020. Виплату призначеної пенсії було проведено в листопаді 2020 року, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 03.12.2020 за № 2000-0305-8/99169 (а.с. 16).

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою від 30.11.2020 (а.с. 14) про відмову від послуг служби зайнятості у зв`язку з тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 05.10.2020 № 41 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 520/2355/2020 йому призначено пенсію за вислугою років з 07.02.2020.

Наказом Львівського міського центру зайнятості від 30.11.2020 № НТ201130 (а.с. 11) припинено ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю з 05.10.2020.

26.12.2021 позивач направив на адресу відповідача повідомлення від 23.12.2020 за вих. № 10-5808/20 (а.с. 18) з вимогою у 15-тиденний термін з моменту отримання цього повідомлення на підставі ст. 1166, 1173 ЦК України повернути кошти в сумі 61939,69 грн, витрачені на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 за період з 07.02.2021 по 04.10.2020.

Відповідач у відповідь на повідомлення-вимогу позивача від 23.12.2020 за вих. № 10-5808/20 листом від 12.01.2021 за вих. № 2000-0802-8/1874 (а.с. 19-20) відмовився повернути кошти в сумі 61939,69 грн, з посиланням на відсутність підстав для відшкодування шкоди, оскільки Головному управлінню Пенсійного фонду в Харківській області не було відомо про перебування ОСОБА_1 на обліку в Львівському міському центрі зайнятості в статусі безробітного та отримання ним грошової допомоги по безробіттю за період з 30.12.2019 по 02.11.2020.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до місцевого господарського суду з позовними вимогами про стягнення 61939,69 грн допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_1 за період з 07.02.2020 по 04.10.2020, на підставі ст. 1166, 1173 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі № 922/1539/21 позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості задоволено повністю.

Суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеним рішенням, зважаючи на таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (територіальним органом якого є позивач - Львівський міський центр зайнятості) зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення його фінансової стабільності.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З аналізу вищевикладеного слідує, що суб`єктами відповідальності, відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно з пунктом 7 цього Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (позивач) є територіальним органом Пенсійний фонд України.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як територіальний орган виконавчої влади, є суб`єктом відповідальності в розумінні вимог ст. 1173 ЦК України та має нести відповідальність за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного призначення та виплати пенсій, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_1 здійснювалася позивачем на виконання вимог Закону України Про зайнятість населення", тому відповідач в апеляційній скарзі безпідставно посилається на незаконність виплати допомоги по безробіттю.

Разом з тим, наявність протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області встановлена рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 520/2355/2020, яким визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 553 від 07.02.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно заяви від 07.02.2020, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити призначення та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою від 07.02.2020.

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з огляду на положення ч. 1 ст. 43 Закону України Про зайнятість населення" та п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , позивач не мав би підстав для виплати допомоги по безробіттю, що свідчить про нанесення шкоди позивачу неправомірними діями відповідача та про наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і неправомірними діями відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 915/282/17, від 10.04.2018 у справі № 927/455/17 та від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17.

Враховуючи вищевикладене, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області своїми неправомірними діями завдав позивачу - Львівському міському центру зайнятості матеріальну шкоду в розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 61939, 69 грн та повинен її відшкодувати на підставі ст. 1173 ЦК України та ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 61939,69 грн допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_1 за період з 07.02.2020 по 04.10.2020. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені скаржником в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Тому апеляційна скарга відповідача залишається без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі № 922/1539/21 залишається без змін.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 129, 247, 248, 252, 269, чч. 1, 10 ст. 270, ч. 1 ст. 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 20 липня 2021 року по справі № 922/1539/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 20 липня 2021 року по справі № 922/1539/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.11.2021.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.О. Радіонова