ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Херсон Справа № 923/682/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., за участю секретаря судового засідання Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства проектно, будівельно-монтажна фірма "Промальп", 73039, м. Херсон, вул. 49 Гвардійської дивізії, буд. 5, кв. 151, ,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВРІЯ БЕТОН", 73008, м. Херсон, вул. Ладичука, буд. 150, ,

про стягнення боргу 43200,00 грн. за договором поставки,

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Салівонський О.М., ордер серія ВТ № 1004958 виданий 30.04.2021,

від відповідача: не з`явився,

в с т а н о в и в:

Провадження у справі відкрито 21.05.2021 (суддя Павленко Н.А.) за позовною заявою про стягнення 43200грн., перерахованих позивачем в якості передплати за поставку бетонної суміші, за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Позов обґрунтовано твердженням про невиконання відповідачем домовленості щодо поставки бетону. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду по даній справі.

Ухвалою від 30.06.2021р. суд (суддя Павленко Н.А.) з власної ініціативи ухвалив розглядати справу за правилами загального провадження.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року № 395 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 923/682/21", у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень зі здійснення правосуддя судді Павленко Н.А., відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, пункту 5.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Херсонської області призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 923/682/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021р. справу розподілено до розгляду судді Пінтеліній Т.Г., яку прийнято до провадження.

Ухвалою від 09.08.2021р. суд (суддя Пінтеліна Т.Г.) справу № 923/682/21 прийняв до свого провадження; призначив підготовче засідання на 14 вересня 2021 року о 12:00 год. у приміщенні Господарського суду Херсонської області за адресою: м. Херсон, вул. Театральна, 18, зал судових засідань № 211.

Позивач отримав копію ухвали від 09.08.2021р. 17.08.2021р.

Копія ухвали від 09.08.2021р. направлена на адресу відповідача, повернулась до суду без вручення з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою».

У підготовче судове засідання 14.09.2021р. представники сторін не прибули. Причини неявки суду невідомі.

Ухвалою від 14.09.2021 суд постановив розгляд справи у підготовчому провадженні проводити у розумний строк на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відкласти розгляд справи у підготовчому провадженні, призначити підготовче засідання у справі на 05 жовтня 2021 року о 14:00 год.

04.10.2021 до суду повернулася копія ухвали від 14.09.2021 яка надіслана була на адресу Відповідача з довідкою поштового відділення зв`язку "Адресат відсутній за вказаною адресою" (Довідка Ф.20 29.09.2021).

05.10.2021 до суду повернулося поштове повідомлення про вручення ухвали суду від 14.09.2021 Позивачу у справі з відміткою про отримання 27.09.2021.

В судове засідання 05.10.2021 не з`явився представник Відповідача з невідомих суду причин.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 27 жовтня 2021р. о 10 год. 00 хв.

Завданням розгляду справи по суті відповідно до ст.194 ГПК України є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно ст.195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

18.10.2021 до суду повернулося поштове повідомлення про вручення ухвали суду від 05.10.2021 Позивачу у справі з відміткою про отримання 11.10.2021.

25.10.2021 до суду повернулася копія ухвали від 05.10.2021 яка надіслана була на адресу Відповідача з довідкою поштового відділення зв`язку "Адресат відсутній за вказаною адресою" (Довідка Ф.20 19.10.2021).

До суду 27.10.2021 представник Позивача надав заяву про розгляд справи по суті без його участі, позов просить суд задовольнити.

В судове засідання 27.10.2021 учасники справи не з`явились. Відповідач відзиву по суті позовних вимог до суду не надав.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У листопаді 2020 р. між ПП ПБМФ «Промальп» (далі - Позивач) та ТОВ «Таврія Бетон» (далі - Відповідач) було досягнуто домовленості щодо поставки транспортом постачальника бетонної суміші М250 в кількості 20 м3.

Відповідно до вимог ст. 147 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

28.11.2020 Відповідачем був виставлений Рахунок на оплату № 522 на поставку бетонної суміші М250 (В20, С15/20) П4 в кількості 20 м3 на суму 31000,00 грн., послуги автобетонзмішувача 2000,00 грн., всього 33000,00 грн.

30.11.2020 позивач сплатив відповідачу передплату підтверджується платіжним дорученням № 4047 від 30.11.2020.

Таким чином, виставивши рахунок та оплативши його сторони уклали договір поставки у спрощений спосіб.

Згідно ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач протягом тривалого часу не поставив замовлений товар, про причини не поставки Позивача не повідомив.

З метою досудового врегулювання спору Позивач неодноразово направляв відповідачу повідомлення та претензії, які залишилися без відповіді та задоволення.

На підтвердження вказаних обставин Позивач надає Лист № 01/12 від 01.12.2020, Письмова вимога № 3/80 від 18.02.2021 (поштовий конверт про повернення відправлення за закінченням терміну зберігання), опис документів наданих до ТОВ «Таврія Бетон» № 3/89 від 01.03.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 43 200,00 грн., підтверджена документально, Відповідач не вчиняє жодних дій з повернення грошових коштів, тому заявлений позов є достатньо обґрунтованим, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в сумі 6 000,00 грн. до позовної заяви додаються: Договір про надання юридичної допомоги № б/н від 30.04.2021, платіжне доручення № 4411 від 30.04.2021, виписка з ЄДРПОУ АО «Головченко і партнери», свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 450, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу.

Обставини позову обґрунтовуються наступними доказами, відповідно до п. 5 ч. З ст. 162 ГПК України, а саме: рахунок на оплату № 522 від 28.11.2020, платіжне доручення № 4047 від 30.11.2020, лист № 01/12 від 01.12.2020, лист-претензія № 3/82 від 18.02.2021, поштовий конверт (з відміткою про повернення у зв`язку з закінченням терміну зберігання), опис документів наданих до ТОВ «Таврія Бетон» № 3/89 від 01.03.2021, відомості з ЄДРПОУ відповідача ТОВ «Таврія Бетон», платіжне доручення № 4411 від 30.04.2021, договір про надання юридичної допомоги № б/н від 30.04.2021, виписка з ЄДРПОУ АО «Головченко і партнери», свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 450, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу.

Заходів досудового врегулювання спору між сторонами не вживалося, оскільки законом та домовленістю сторін такий обов`язок не передбачено, заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживалися.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи: судовий збір в сумі 2 270,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Позивач підтверджує той факт, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивач просить суд дану справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього Кодексу.

За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Установлені судом обставини наявності укладеного договору, свідчать про виникнення між його сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до ч.1 ст.179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір надання послуг.

Відповідно до ст.629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на вказані правові положення, а також вказані вище умови договору суд приходить до висновку, що на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг у позивача протягом дії договору існували зобов`язання щодо надання послуг, а у відповідача зобов`язання з оплати вартості відповідних послуг.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: "Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 147 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2020 Відповідачем був виставлений Рахунок на оплату № 522 на поставку бетонної суміші М250 (В20, С15/20) П4 в кількості 20 м3 на суму 31000,00 грн., послуги автобетонзмішувача 2000,00 грн., всього 33000,00 грн (а.с. 8).

30.11.2020 Позивач сплатив відповідачу передплату що підтверджується платіжним дорученням № 4047 від 30.11.2020 (а.с. 9).

Таким чином, виставивши рахунок та оплативши його сторони уклали договір поставки у спрощений спосіб.

Згідно ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач протягом тривалого часу не поставив замовлений товар, про причини не поставки Позивача не повідомив.

Нормами ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 ГПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст.74 ГПК України). За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст.ст.78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. За нормами п.1 та 4 ч.3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справ, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Таким чином, судовими витратами у даній справі є витрати позивача, які здійснені ним на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 4432 від 11.05.2021 у сумі 2 270,00грн та відповідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відповідно до платіжного доручення № 4411 від 30.04.2021 в сумі 6 000,00 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача в повному обсязі, у зв`язку із задоволенням позову.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 123,129, 232-240 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВРІЯ БЕТОН" (73008, м. Херсон, вул. Ладичука, буд. 150, , на користь Приватного підприємства проектно, будівельно-монтажна фірма "Промальп" (73039, м. Херсон, вул. 49 Гвардійської дивізії, буд. 5, кв. 151, ) заборгованість в розмірі 43 200,00 (Сорок три тисячі двісті) грн. 00 коп., судові витрати, які складаються із: судового збору в сумі 2 270,00 (Дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 6 000,00 (Шість тисяч) грн. 00 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 29.10.2021р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна