ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3455/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Гребенюк Т.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс" (, вул. Івана Мазепи, буд. 59, м. Кременчук, Полтавська область, 39601)
до Концерну "Військторгсервіс" (, вул. Молодогвардійська, буд. 28-А, м. Київ, 03151) в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" (, вул. Переможців, буд. 6-А, м. Харків, 61034)
про стягнення коштів у розмірі 172 415, 91 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торгова компанія "Молімпекс" звернулося до суду з позовом до Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" про стягнення заборгованості у розмірі 153 830,03 грн., пені у розмірі 10 249, 72 грн., 3 % річних у розмірі 2098, 83 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6 237, 33 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань за Договором поставки №06П-2021 від 31 грудня 2020 року.

Крім того, позивач просить стягути витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2586,24 грн.

Ухвалою від 30.08.2021 прийнято позовну заяву Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс" до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3455/21; справу №922/3455/21 ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву; позивачу встановлено строк на подання до суду відповіді на відзив - п`ять днів з дня отримання відзиву.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №915, ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.08.2021 року у справі № 922/3455/21 вручено відповідачеві 06.09.2021 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 21.09.2021 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа розглядається за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством «Торгова Компанія «Молімпекс», (надалі Позивач) та Концерном "Військторгсервіс" (надалі Відповідач) в особі начальника філії "Східна" Котенка О.М., який діяв на підставі Положення та довіреності №149 від 20.10.2020, був укладений Договір від 31.12.2020 №06П-2021, згідно умов п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується на умовах, передбачених цим Договором, постачати в асортименті продукти харчування (надалі «Товар») Покупцеві, а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати Товар.

Найменування, кількість, ціна, строк поставки, адреса поставки Товару вказується в Замовленнях Покупця, погоджених з Постачальником, які є невід`ємними частинами цього Договору (п.1.2 Договору).

На виконання умов договору № 06П-2021, Позивачем 12 лютого 2021 року поставлено продуктів харчування, згідно видаткових накладних, на загальну суму 633890,67 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом на 15.02.2021.

Зокрема, позивачем було поставлено продукцію згідно наступних видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, за які на сьогоднішній день не сплачено заборгованість, а саме:

- видаткова накладна № МС-0000324 від 12.02.2021 на суму 13171,54 грн.;

- видаткова накладна № МС-0000325 від 12.02.2021 на суму 4204,80 грн.;

- видаткова накладна № МС-0000326 від 12.02.2021 на суму 38631,60 грн.;

- видаткова накладна № МС-0000336 від 12.02.2021 на суму 23879,10 грн.;

- видаткова накладна № МС-0000337 від 12.02.2021 на суму 11451,00 грн.;

- видаткова накладна № МС-0000338 від 12.02.2021 на суму 9141,74 грн.;

- видаткова накладна № МС-0000339 від 12.02.2021 на суму 53350,25 грн.;

-товарно-транспортна накладна №12/02/21-324 від 12.02.2021 на суму 13171,54 грн.;

-товарно-транспортна накладна №12/02/21-325 від 12.02.2021 на суму 4204,80 грн.;

-товарно-транспортна накладна №12/02/21-326 від 12.02.2021 на суму 38631,60 грн.;

-товарно-транспортна накладна №МС-0000336 від 12.02.2021 на суму 23879,10 рн.;

-товарно-транспортна накладна №МС-0000337 від 12.02.2021 на суму 11451,00 грн.;

-товарно-транспортна накладна №МС-0000338 від 12.02.2021 на суму 9141,74 грн.;

-товарно-транспортна накладна № МС-0000339 від 12.02.2021 на суму 53350,25 грн.;

Таким чином, позивачем поставлено товару згідно наведених видаткових накладних та товарно-транспортних накладних на загальну суму 153830,03 грн.

Право власності на Товар переходить до Покупця з дня поставки Товару. Датою поставки Товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін товарно-транспортних накладних, які складаються у двох примірниках:один для Покупця, один-Постачальнику (п. 2.4 Договору).

Відповідно до вимог п. 3.3. Договору, всі розрахунки за цим Договором здійснюються виключно в національній валюті України. Оплата партії поставленого Товару здійснюється в гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на поточних рахунок Постачальника протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання Товару.

Відповідачем доказів оплати заборгованості за поставлений товар у сумі 153830,03 грн. не надано.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було встановлено судом із наданих до суду документів, між сторонами виникли правовідносини за договором поставки від 31 грудня 2020 № 06П-2021, за яким позивач здійснював поставку товару відповідачу, що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, долученими до матеріалів справи.

За змістом п. 3.3. Договору, оплата партії поставленого Товару здійснюється в гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на поточних рахунок Постачальника протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання Товару.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем поставленого товару, згідно видаткових накладних:

- видаткова накладна № МС-0000324 від 12.02.2021 на суму 13171,54 грн. (кінцева дата сплати 05.03.2021);

- видаткова накладна № МС-0000325 від 12.02.2021 на суму 4204,80 грн. (кінцева дата сплати 05.03.2021);

- видаткова накладна № МС-0000326 від 12.02.2021 на суму 38631,60 грн. (кінцева дата сплати 05.03.2021);

- видаткова накладна № МС-0000336 від 12.02.2021 на суму 23879,10 грн. (кінцева дата сплати 05.03.2021);

- видаткова накладна № МС-0000337 від 12.02.2021 на суму 11451,00 грн. (кінцева дата сплати 05.03.2021);

- видаткова накладна № МС-0000338 від 12.02.2021 на суму 9141,74 грн. (кінцева дата сплати 05.03.2021);

- видаткова накладна № МС-0000339 від 12.02.2021 на суму 53350,25 грн. (кінцева дата сплати 05.03.2021);

Оскільки відповідачем не було надано доказів оплати вартості поставленого товару саме за вказаними видатковими накладними і загальна сума здійснених відповідачем оплат не покриває суму усієї заборгованості за Договором, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 153830,03 грн.

Відповідачем, всупереч ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, наявність заборгованості у вказаному розмірі не спростована.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 10 249,72 грн. за період 05.03.2021- 17.08.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.2 Договору поставки № 06/П-2021 встановлено, що за прострочення оплати Покупцем вартості поставленого Товару, останній зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Зі змісту статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

В порушення зазначених норм позивачем нараховується пеня на суму заборгованості за поставлений товар, починаючи з останнього дня, у який зобов`язання мало бути виконане, а не з наступного дня.

З огляду на це, судом зроблено власний розрахунок пені, за яким пеня на заборгованість у сумі 153830,03 грн. за період з 06.03.2021 17.08.2021 складає 10 194,93 грн., розмір якої якої є обгрунтованим, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат позивача, судом встановлено неправильність наданого розрахунку, оскільки позивачем при нарахуванні 3 % річних та інфляційних втрат початковою датою періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат встановлено останній день, у який зобов`язання може бути виконане.

В даному випадку позивачем не враховано положення ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України, відповідно до яких перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Здійснивши власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено:

- з 06.03.2021 по 17.08.2021 на суму заборгованості 153830,03 грн. сума 3 % річних складає 2086,19 грн.;

- з 06.03.2021 по 17.08.2021 на суму заборгованості 153830,03 грн. сума інфляційних втрат складає 5917,20 грн.

Враховуючи зазначене, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 2086,19 грн.-3 % річних, 5917,20 грн.- інфляційних втрат та 10194,93 грн.-пені за період 06.03.2021 -17.08.2021 року. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За попереднім розрахунком позивач просив суд покласти на відповідача витрати на надання правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про юридичне обслуговування б/н від 31.12.2020, копію Акту приймання-передачі на відповідальне зберігання документів від 31.12.2020, копію Акту № 18 приймання-передавання наданої правничої допомоги від 20.08.2021 на суму 10 000,00 грн.

За змістом п. 2.2, 2.3 Договору про юридичне обслуговування б/н від 31.12.2020, об`єм наданої правничої допомоги визначається щомісяця по факту наданої правничої допомоги,шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передавання наданої правової допомоги. Акт складається Адвокатом протягом 5-ти днів по завершенню чергового календарного місяця та передається на підпис Клієнту для його перевірки, узгодження та підписання. Клієнт протягом 5-ти календарних днів зобов`язаний підписати складений Акт або повернути з відповідними запереченнями.

Відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 6. ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, позивач та адвокат можуть вільно встановлювати в договорі про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката. Це відповідає принципам вільного волевиявлення, свободи договору

Відповідно до ч.3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем в якості доказів було подано Акт №18 приймання-передавання наданої правничої допомоги від 20.08.2021.

Відповідно до вказаного Акту адвокатом було виконано такі послуги:

- підготовка, складання, подання позовної заяви про стягнення коштів за договором поставки № 06П-2021 з Концерн «Військторгсервіс», в тому числі складання розрахунку штрафних санкцій- вартістю 6000,00 грн.

- представництво інтересів у Господарському суді Харківської області у справі про стягнення коштів за договором поставки № 06П-2021 з Концерн «Військторгсервіс», складання, подання процесуальних документів по справі- вартістю 4000,00 грн.

Суд зазначає, що витрати на правову допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені, а склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

З урахуванням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також відсутність будь-яких поданих процесуальних документів (крім позовної заяви, що передабчена п.1 Акту № 18 приймання-передавання) від Приватного підприємства «Молімпекс» по справі, позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, вчинення дій, визначених в Акті №18 приймання-передавання наданої правничої допомоги від 20.08.2021, а саме «представництво інтересів у Господарському суді Харківської області у справі про стягнення коштів за договором поставки № 06П-2021 з Концерн «Військторгсервіс», складання, подання процесуальних документів по справі» вартістю 4000,00 грн.

Враховуючи, що позивачем доведено лише факт надання послуг (правничої допомоги) з підготовки, складання, подання позовної заяви про стягнення коштів за договором поставки № 06П-2021 з Концерн «Військторгсервіс», в тому числі складання розрахунку штрафних санкцій, що передбачено п. 1 Акту № 18 приймання-передавання наданої правничої допомоги від 20.08.2021, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5986,80 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог та за фактично надані згідно Акту №18 приймання-передавання наданої правничої допомоги від 20.08.2021 послуги.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, суд вважає за доцільне задовольнити витрати на правничу допомогу у розмірі 5986,80 грн. та судовий збір у розмірі 2580,55 грн.

Керуючись статтями 73,86,126-129, 238, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс", задовольнити частково.

Стягнути з Концерну "Військторгсервіс" (, вул. Молодогвардійська, буд. 28-А, м. Київ, 03151) в особі філії «Східна» Концерну "Військторгсервіс" (, вул. Переможців, буд. 6-А, м. Харків, 61034) на користь Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс" (, вул. Івана Мазепи, буд. 59, м. Кременчук, Полтавська область, 39601) заборгованість в розмірі 172028,35 грн.,з яких 153830,03 грн.- сума боргу; пеня 10194,93 грн., три відсотки річних 2086,19 грн., інфляційні втрати 5917,20 грн., витрати на правничу допомогу 5986,80 грн. та 2580,55 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати накази в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "27" жовтня 2021 р.

Суддя Т.Д. Гребенюк