АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

25 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/1439/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021, прийняте суддею Немченко Л.М., м. Херсон, повний текст складено 22.03.2021,

у справі №923/1439/20

за позовом Заступника керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі

1) Південного офісу Держаудитслужби України

2) Відділу освіти, культури, молоді та спорту Верхньорогачицької районної державної адміністрації Херсонської області

До

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго",

2) Комунальної установи "Верхньорогачицький районний центр по обслуговуванню закладів освіти" Верхньорогачицької селищної ради Каховського району Херсонської області

про визнання недійсною додаткової угоди до договору та стягнення 131 722,22 грн

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 у справі №923/1439/20 позов задоволено, визнано недійсною додаткову угоду №1 від 28.08.2019 до договору №138 про закупівлю товарів за державні кошти від 13.08.2019, укладену між відповідачами, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" на користь Комунальної установи "Верхньорогачицький районний центр по обслуговуванню закладів освіти" 131 722,22 грн, які воно отримало в результаті виконання додаткової угоди №1 від 28.08.2019 до договору №138 про закупівлю товарів за державні кошти від 13.08.2019, укладеної між відповідачами в дохід районного бюджету Верхньорогачицького району, здійснено розподіл судових витрат.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" на вищевказане рішення.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021.

В обґрунтування даного клопотання апелянт зазначив, що не був обізнаним про наявність провадження, не отримувало жодних повідомлень, викликів, тощо. Про наявність оскаржуваного рішення товариство дізналося після спілкування з іншою стороною, цього тижня.

Також, скаржник зазначає, що вже звертався з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021, однак суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу, оскільки товариством не було надано доказів направлення копії апеляційної скарги на адресу прокурора. Однак, апелянт вважає, що у нього не було обов`язку щодо направлення копії скарги прокурору, оскільки, як вважає апелянт, прокурор не є стороною чи третьою особою у справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 апеляційну скаргу залишено без руху.

При цьому надано апелянту строк на усунення недоліків встановлених судом при поданні апеляційної скарги, а саме зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021.

Судом апеляційної інстанції отримано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" про поновлення строку на апеляційне оскарження в якій апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування даної заяви скаржник зазначає, що лише 21.04.2021 йому стало відомо по існування даного позовного провадження та 23.04.2021 він звернувся із клопотання за видачею повного тексту рішення суду. Натомість, жодної відповіді від суду першої інстанції на вказане клопотання так і не було направлено, а тому рішення суду не було отримано і така розписка відсутня.

Апелянт стверджує, що 23.04.2021 подав апеляційну скаргу з проханням поновити пропущений строк на оскарження через необізнаність про існування провадження. Таким чином, як вважає скаржник, первинна апеляційна скарга була подана із пропущеним строком через неповідомлення відповідача про таке провадження, що є вагомою причиною для поновлення строку.

Однак, 30.04.2021, як стверджує апелянт, ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду було залишено первинну апеляційну скаргу без руху та вказано на такі недоліки, як недоплата судового збору та не направлення копії скарги прокурору.

Скаржник зазначає, що не знаючи по існування недоліків в апеляційній скарзі, директор відповідача був направлений у відпустку на 24 дні - до 28.05.2021 включно - і не міг отримувати кореспонденцію. Інші особи не мають права ані на підписання будь-яких документів на час відсутності директора, ані на отримання кореспонденції.

Згодом, 31.05.2021 суд апеляційної інстанції своєю ухвалою повернув апеляційну скаргу та 02.06.2021 вказана ухвала була направлена поштою на адресу скаржника.

Втім, як зазначає скаржник, у період з 07.06.2021 по 11.06.2021 директор відповідача знаходився у відрядженні за виробничими потребами та 29.06.2021, в перший день виходу на роботу після відряджень, отримав на пошті ухвалу від 31.05.2021.

За твердженням апелянта, з дня подачі апеляційної скарги до дня отримання 29.06.2021 ухвали від 31.05.2021 про повернення скарги, він не знав про можливість відслідковувати стан судових справ у мережі Інтернет на веб-сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень».

Надалі, як стверджує апелянт, отримавши 29.06.2021 ухвалу суду від 31.05.2021, він виправив вказані недоліки, що були зазначені в ухвалі, і повторно звернувся із апеляційною скаргою до суду протягом строку для подання апеляційної скарги.

Апелянт стверджує, що 06.07.2021 повторно направив апеляційну скаргу до суду із клопотанням поновити строк на апеляційне оскарження.

Отже, на переконання скаржника, повторне звернення із апеляційною скаргою 06.07.2021 із пропуском значного строку пов`язане із об`єктивними причинами усунення недоліків із запізненням, а саме лише з дня отримання 29.06.2021 ухвали від 31.05.2021.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яке передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява N 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції 09.03.2021. Повний текст складено та підписано 22.03.2021.

Отже, останнім днем строку подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 є 12.04.2021.

Разом з цим з апеляційною скаргою ТОВ "Таврія Теплоенерго" звернулось до суду 06.07.2021, про що свідчить штамп суду першої інстанції на першому аркуші апеляційної скарги, тобто із пропуском законодавчо визначено строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 було надіслано судом першої інстанції за адресою ТОВ "Таврія Теплоенерго", яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме місто Херсон, вул. Пилипа Орлика, будинок 28, квартира 2А, однак поштове відправлення було повернуто відділенням поштового зв`язку з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (т.2, а.с. 86).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ця ж адреса вказана ТОВ "Таврія Теплоенерго" й в апеляційній скарзі.

Як свідчать наявні матеріали справи, відповідач, про зміну адреси місця знаходження суд першої інстанції не повідомляв.

Отже суд першої інстанції виконав свій процесуальний обов`язок щодо належного повідомлення ТОВ "Таврія Теплоенерго" про результати розгляду справи та прийняття оскаржуваного рішення по даній справі.

Судова колегія також відзначає, що наявними матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції направляв ТОВ "Таврія Теплоенерго" ухвалу про відкриття позовного провадження від 15.01.2021 (т.2, а.с. 6-10), ухвалу про відкладення розгляду справи від 11.02.2021 (т.2, а.с. 37-41).

При цьому, відправлення було здійснено за єдиною відомою суду адресою місцезнаходження ТОВ "Таврія Теплоенерго".

Згідно з частинами 3 та 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення.

Судова колегія відзначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав рішення по справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Слід також відзначити, що у наявних матеріалах справи міститься клопотання ТОВ "Таврія Теплоенерго" про ознайомлення та видачу копії рішення суду, яке подано до Господарського суду Херсонської області 23.04.2021 (т.2, а.с. 130). Однак, розписка про ознайомлення та отримання копії рішення на вказаному клопотанні відсутня. При цьому, жодних пояснень з приводу підстав, які заважали ТОВ "Таврія Теплоенерго" ознайомитися з матеріалами справи та отримати копію оскаржуваного рішення з квітня 2021, скаржник не навів.

Судова колегія не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що ним не було отримано від суду першої інстанції відповіді на вказане клопотання, оскільки за приписами ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Відтак, ознайомлення з матеріалами справи та отримання копій судових рішень є правом сторони, яке останній реалізує шляхом звернення до суду із відповідною заявою, клопотанням. В той же час, приписами чинного процесуального законодавства не передбачено обов`язку суду надавати відповіді на такі клопотання. Сторона самостійно реалізує своє право на ознайомлення з матеріалами справи у паперовому та/або електронному вигляді, а також отримує копії процесуальних документів суду, зокрема рішень, засобами поштового зв`язку або безпосередньо у суді. Втім, як свідчать наявні матеріали справи, скаржник своїм правом як на ознайомлення з матеріалами справи, так й на отримання копії оскаржуваному рішення у суді першої інстанції не скористався.

Колегія суддів також зазначає, що наявними матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Таврія Теплоенерго" вже зверталося з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 по справі №923/1439/20, а саме 23.04.2021, що підтверджується штампом суду першої інстанції на першому аркуші апеляційної скарги (т.2, а.с. 89).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Таврія Теплоенерго" на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 у справі №923/1439/20 залишено без руху, встановлено скаржнику строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 повернуто ТОВ "Таврія Теплоенерго" апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 у справі №923/1439/20.

Повторно з апеляційною скаргою ТОВ "Таврія Теплоенерго" звернулося до суду 06.07.2021, тобто більш ніж через місяць після повернення апеляційної скарги.

Наведене, на переконання колегія суддів, свідчить про те, що ТОВ "Таврія Теплоенерго" принаймні з квітня 2021 року було обізнано про наявність рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 у справі №923/1439/20, та відповідно, не було позбавлено об`єктивною можливості скористатись своїм правом на ознайомлення з його повний текстом.

Наведені скаржником в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, зокрема перебування директора товариства у відпустці та відрядженні не є та не можуть бути тими виключними обставинами, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, як наголошує Європейський суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 37 - 38 рішення "Мушта проти України").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Колегія суддів наголошує, що наведені апелянтом обставини є виключно суб`єктивними та такими, що залежали від волі самого заявника та жодним чином не виправдовують пропуск строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Зважаючи на приписи статті 74 ГПК України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

Частиною 4 ст. 261 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, з огляду на вищезазначене судова колегія дійшла висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 у справі №923/1439/20.

Керуючись ст. ст. 234, 242, 255, 256, 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, -

У Х В А Л И Л А:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 у справі №923/1439/20.

2. Апеляційну скаргу та додані до неї документи повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.