ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/2104/19 (905/2236/19)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2020 (повне рішення складено 16.09.2020, суддя Владимиренко І.В.) у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м.Кам`янське

до товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі", м.Маріуполь, Донецька область

про відшкодування відновної вартості орендованого майна у розмірі 157 384,66 грн, сплату штрафу у розмірі 347 583,60 грн та судового збору у розмірі 7 574,53 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" про відшкодування відновної вартості орендованого майна у розмірі 157 384,66 грн, стягнення штрафу у розмірі 347 583,60 грн та судового збору у розмірі 7 574,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 справу № 905/2236/19 передано Господарському суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи №904/2104/19 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат".

04.08.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування і торгівлі" на відшкодування збитків (відновної вартості орендованого майна) 144 917,99 грн, штраф у розмірі 231 722,40 грн, судовий збір у розмірі 5 649,60 грн. та повернути публічному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний комбінат" суму судового збору в розмірі 1924,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору №17-0454-01 від 21.04.2017, а саме п.п.4.3.4, 4.3.12 п.4.3 договору щодо забезпечення належного технічного стану, обслуговування, проведення поточного ремонту, повернення об`єктів оренди орендодавцеві в тому ж стані, який було відображено в актах приймання-передачі майна в оренду від 22.04.2017 з урахуванням фізичного зношення.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2020 у даній справі позов задоволено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" на користь публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» 144 917 грн 99 коп. на відшкодування збитків, 231 722 грн 40 коп. штрафу та 5 649 грн 60 коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що факти повернення майна в неналежному незадовільному технічному та непрацездатному стані підтверджуються актами від 30.11.2018, підписаними представниками орендодавця та орендаря. Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення предметів оренди після розірвання договору оренди, внаслідок чого підлягає сплаті неустойка у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі", не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Аргументуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України, згідно якої сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

За твердженням скаржника збережена записка від 30.11.2017 є належним доказом фактичного повернення 2-х об`єктів оренди позивачу. Таким чином, у відповідності до вимог ст.786 Цивільного кодексу України позовна давність за вимогами про відшкодування збитків у зв`язку з пошкодженням автонавантажувача з інвентарним №05130819 та електричного навантажувача з інвентарним №05130821 минула 30.11.2018, а позов датований 28.11.2019, тобто через рік після закінчення терміну встановленого на пред`явлення вимоги.

Заявник апеляційної скарги вважає, що зміст п.5.3 договору суперечить вимогам ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідності до зазначеної норми штраф за збиток заподіяний майну орендодавця не може вимірюватися у відсотках від суми орендної плати за усе майно, яке було передано в оренду. Керуючись положеннями ч.2 ст.549, ч.1 ст.203, ч.2 ст.215, ст.217 Цивільного кодексу України, п.5.3 договору слід вважати нікчемним (недійсним).

Різниця між первинною ціною майна та розміром штрафних санкцій є підставою для застосування судом ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Висновок суду про те, що збиток (збитки) потрібен дорівнювати первісної вартості об`єкта оренди, на думку скаржника, не тільки суперечить нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, а й ставить під сумнів безпристрасність і об`єктивність суду при розгляді справи.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач наголошує, що ним належним чином, у повній відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України здійснено пересилання позовної заяви про стягнення відшкодування відновної вартості орендованого майна та сплати штрафу, як на адресу апелянта так і на адресу Господарського суду Дніпропетровської області. Таким чином, доводи апелянта про те, що господарський суд виніс рішення не маючи достатніх та допустимих доказів того, що позовну заяву подано до суду до закінчення строку позовної давності не відповідають дійсності.

Позивач вважає безпідставними доводи скаржника про те, що зберігальна розписка від 30.11.2017 є належним доказом повернення об`єктів оренди з оренди та зауважує, що у розписці зазначено про передачу об`єктів оренди на зберігання в межах строку дії договору №17-0454-01 від 21.04.2017, а не у зв`язку з припиненням договору. Наявність зберігальної розписки не перешкоджала відповідачу використовувати зазначені в ній об`єкти оренди за їх призначенням передбаченим договором, тому не свідчить про остаточне фактичне передання їх позивачу.

Передбачений договором документ, який посвідчує факт передачі майна з оренди - акт приймання-передачі майна з оренди складений сторонами 30.11.2018 та підписаний повноважними представниками сторін. Під час підписання зазначеного акту, представник апелянта не зазначив про наявність зберігальної розписки, не заперечував, що фактичною датою передання спірних об`єктів оренди є 30.11.2018.

Отже, річний строк позовної давності, встановлений ч.2 ст.786 Цивільного кодексу України на момент подання позову - 29.11.2019 не сплив, тому доводи апелянта є помилковими.

Позивач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, господарський суд врахував зміст п.5.3 договору, норми матеріального права. Посилання апелянта на те, що господарський суд не зменшив розмір штрафу не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки сам відповідач не надав обґрунтованих пояснень та доказів на підставі яких господарський суд мав скористатись правом на зменшення штрафу.

Розрахунок збитків виконаний позивачем відповідно до умов договору та приписів матеріального права України.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.10.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Мороз В.Ф, Вечірко І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2020; призначено справу до розгляду на 30.11.2020 на 10 годин 00 хвилин.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30.11.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Мороза В.Ф.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Вечірко І.О.

30.11.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 28.12.2020 до 10:00 годин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 28.12.2020 призначено у справі судову техніко-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз; на вирішення судового експерта поставлено відповідні питання; попереджено судового експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 Кримінального кодексу України; зобов`язано публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», на вимогу судового експерта надати в його розпорядження технічну документацію, інші документи на об`єкти оренди; зобов`язано публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» надати судовому експерту доступ до об`єктів оренди у випадку необхідності огляду; витрати на проведення судової техніко-товарознавчої експертизи покладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі"; зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" своєчасно здійснити оплату вартості експертних досліджень; апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи та/або повернення матеріалів справи до апеляційного господарського суду.

Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз матеріали справи повернуто на адресу апеляційного господарського суду з посиланням на відсутність фахівців відповідної галузі знань (зокрема, з технології виробництва та експлуатації зазначеного обладнання та визначення експлуатаційного зношення обладнання).

Ухвалою апеляційного господарського суду від 15.02.2021 поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2020; призначено справу до розгляду на 09.03.2021 на 09 годин 10 хвилин.

У зв`язку з перебуванням судді-доповідача Кузнецова В.О. на лікарняному, відповідно до п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, розгляд справи, призначеної на 09 березня 2021 року не відбувся.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 26.03.2021 призначено справу до розгляду на 20.04.2021 на 10 годин 10 хвилин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 20.04.2021 призначено у справі судову техніко-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київської незалежної судово-експертної установи; на вирішення судового експерта поставлено відповідні питання; попереджено судового експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 Кримінального кодексу України; зобов`язано публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», на вимогу судового експерта надати в його розпорядження технічну документацію, інші документи на об`єкти оренди; зобов`язано публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» надати судовому експерту доступ до об`єктів оренди у випадку необхідності огляду; витрати на проведення судової техніко-товарознавчої експертизи покладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі"; зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" своєчасно здійснити оплату вартості експертних досліджень; апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи та/або повернення матеріалів справи до апеляційного господарського суду. Розпорядженням в.о.керівника апарату суду від 25.08.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чередка А.Є. (для вирішення питання про поновлення провадження у справі).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 25.08.2021 для вирішення питання про поновлення провадження у справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Вечірко І.О.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 25.08.2021 поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2020; призначено справу до розгляду на 12.10.2021 на 10 годин 20 хвилин.

Розпорядженнями керівника апарату суду від 12.10.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Вечірка І.О. та усуненням обставин, що зумовили заміну судді Чередка А.Є.

Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.

12.10.2021 у судове засідання з`явився представник позивача, який надав відповідні пояснення.

Відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та не забезпечив у судове засідання явку повноважного представника, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

12.10.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

21.04.2017 між публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" (орендар) укладено договір № 17-0454-01, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування приміщення відповідно до переліку (відповідно до додатку № 1) за актами приймання-передачі майна та обладнання відповідно до актів приймання-передачі майна. Орендовані приміщення та майно (об`єкти оренди) орендарем використовуються за наступним призначенням - виробництво та торгівля продуктами харчування, організація харчування.

Відповідно до п.2.1 договору вступ орендаря в тимчасове користування об`єктами оренди настає в момент підписання сторонами актів приймання-передачі, зазначених в додатку № 2 цього договору.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що орендар протягом 3х днів після завершення строку дії цього договору, його припинення, розірвання або відмови від договору повертає, а орендодавець приймає об`єкти оренди, передані раніше орендареві за додатком № 2 цього договору.

Розмір орендної плати складає 39 000,00 грн з ПДВ в місяць та корегується на індекс інфляції попереднього місяця, починаючи з першого місяця дії договору.

Права та обов`язки сторін поговору визначені п.4 договору, зокрема, орендодавець зобов`язаний передати орендареві об`єкти оренди (п.п.4.1.1).

Передача об`єктів оренди здійснюється за актом приймання-передачі, підписаним уповноваженими представниками сторін, застосовувати штрафні санкції, передбачені даним договором до орендодавця, включаючи розірвання договору оренди у випадку погіршення стану об`єктів оренди, внаслідок їх неналежного використання або невиконання умов договору (п.п. 4.2.2).

В свою чергу орендар зобов`язаний використовувати об`єкти оренди відповідно до умов цього договору та виключно за цільовим призначенням (п.п.4.3.2), забезпечувати належний технічний стан, обслуговування, поточний ремонт та виконання правил безпеки та технічної експлуатації об`єктів оренди, а також додержання та виконання нормативних актів з санітарної та протипожежної безпеки (п.п. 4.3.4).

Підпунктом 4.3.12 договору встановлений обов`язок орендаря повернути об`єкти оренди орендодавцю в тому ж стані, який був відображений в акті приймання-передачі з урахуванням фізичного зношення.

Якщо орендар після закінчення строку договору повертає об`єкти оренди в стані гіршому ніж отриманий ним за цим договором, за виключенням випадків, передбачених в розділі 6 цього договору, він відшкодовує завдані орендодавцю збитки відповідно до діючого законодавства України.

Повернення об`єктів оренди орендодавцю оформлюється актом приймання-передачі майна.

Відповідно до п.5.3 договору за порушення орендатором будь-якого із зобов`язань, передбачених п.4.3 договору, орендар сплачує орендодавцеві штраф, у розмірі 50% орендної плати, зазначеної в п.3.1 договору, за кожний окремий факт такого порушення.

Згідно з п.5.5 договору у випадку допущення орендарем погіршення стану об`єктів оренди більше норми фізичного зношення орендар зобов`язаний за рахунок власних засобів компенсувати збитки наступним чином: відновлення стану об`єкта оренди з урахуванням фізичного зношення; виплати орендодавцеві грошової компенсації, розмір якої відповідає розміру завданих збитків. Розмір матеріального збитку та його грошової компенсації визначається двосторонньою комісією та фіксується в спільному документі. У випадку виникнення розбіжностей з питань розміру матеріального збитку проводиться незалежна експертиза організацією, яка має відповідний дозвіл (ліцензію) на проведення такого виду діяльності. Незалежна експертиза проводиться за рахунок орендатора.

Сторони погодили строк дії договору - з 22.04.2017 по 31.10.2017 включно. Строк дії договору неодноразово продовжувався відповідними додатковими угодами. Додатковою угодою № 12 строк дії договору був продовжений по 31.12.2018 включно.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що договір може бути достроково розірваний однією із сторін, якщо інша сторона порушує зобов`язання за договором в порядку та в строки, передбачені цим договором або законом. При цьому закінчення строку дії договору тягне за собою припинення зобов`язань за ним, однак не звільняє сторони договору від відповідальності за його порушення, якщо такі мали місце при його виконанні.

Додатковою угодою №6 до договору його сторони з 01.12.2017 доповнили розділ 1 "Предмет договору" новим пунктом в наступній редакції: "п.1.5. Відновна вартість об`єктів оренди відповідає його балансовій вартості, відповідно до бухгалтерських даних".

Додатковою угодою № 12 від 31.05.2018 сторони дійшли згоди викласти п.1.5 розділу 1 "Предмет договору" в наступній редакції: "Відновна вартість об`єктів оренди відповідає його первинній вартості, відповідно з бухгалтерськими даними», а також з 01.06 2018 виклали п.3.1,3.4 Розділу 1 "Сума договору та порядок розрахунків" в наступній редакції: "Розмір орендної плати складає 115 861,20 грн з ПДВ в місяць. Орендна плата не включає в себе платежі з експлуатаційних послуг».

Додатковою угодою № 13 від 30.11.2018 до договору сторони дійшли згоди припинити дію договору № 17-0454-01 від 21.04.2017; останнім днем оренди майна є 30.11.2018, майно повинно бути повернуто не пізніше 30.11.2018.

На виконання умов договору, 22.04.2017 відповідно до акту приймання-передачі майна в оренду за переліком майна їдальні № 11 (відділ утримання непромислових об`єктів управління соціальної політики, вул.Логінова, 1) орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно, в тому числі -електром`ясорубку (інвентарний номер 05228656) первинна вартість якої - 695,90 грн. Технічний стан зазначеного майна був перевірений орендарем та задовольнив його, про що зазначено в акті, підписаному повноважними представниками сторін.

На виконання умов договору, 22.04.2017 відповідно до акту приймання-передачі майна в оренду за переліком майна дільниці із зберігання та переробки плодоовочевої продукції (відділу утримання непромислових об`єктів управління промислової політики, вул. Цементна,4) орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно, в тому числі -автонавантажувач (інвентарний номер 05130819) первинна вартість якого 18 846,86 грн, електронавантажувач (інвентарний номер 05130821), первинна вартість якого 121 830,23 грн. Технічний стан обох одиниць майна вказаний в акті, як «потребує ремонту», тим не менше його технічний стан був перевірений орендарем та задовольнив його, про що зазначено в акті, підписаному повноважними представниками сторін.

На виконання умов договору, 22.04.2017 відповідно до акту приймання-передачі майна в оренду за переліком майна адміністративної будівлі відділу утримання непромислових об`єктів управління соціальної політики, вул.Басейна,3) орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно, в тому числі - кондиціонер спліт-системи Samsung AQ 07 UGF (інвентарний номер 05133538) первинна вартість якого - 3 454,00 грн. Технічний стан майна відображений в акті, як «в робочому стані» був перевірений орендарем та задовольнив його, про що зазначено в акті, підписаному представниками сторін.

30.11.2018 у зв`язку з припиненням дії договору, орендар передав (повернув) з оренди, а орендодавець прийняв наступне майно.

Відповідно акту приймання-передачі майна з оренди за переліком майна їдальні №11 відділу утримання непромислових об`єктів управління соціальної політики, вул.Логінова, 1 орендар передав, а орендодавець прийняв, крім іншого майна, електром`ясорубку (номер за порядком в переліку 11, інвентарний номер 05228656) первинна вартість якої - 695,90 грн, при цьому її технічний стан зафіксовано як «в неробочому стані, немає редуктора». В акті приймання-передачі майна з оренди зазначено, про те, що технічний стан майна перевірений та задовольняє орендодавця, крім, в тому числі і порядкового номеру 11. Зазначений акт підписано повноважними представниками сторін договору без зауважень з боку орендаря щодо визначеного стану майна.

Відповідно до акту приймання-передачі майна з оренди за переліком майна дільниці із зберігання та переробки плодоовочевої продукції відділу утримання непромислових об`єктів управління соціальної політики, вул.Цементна, 4, орендар передав, а орендодавець прийняв: автонавантажувач (інвентарний номер 05130819) первинна вартість - 8 846,86 грн, при цьому зафіксовано технічний стан - розукомплектований, відсутні основні вузли: акумулятор, генератор, паливна система, стартер, клапанна кришка, радіатор; електронавантажувач (інвентарний номер 05130821) первинна вартість - 121 830,23грн, при цьому зафіксовано технічний стан - розукомплектований, в наявності лише корпус та руль.

Крім того, в акті наявна примітка до п.1 з описом відсутніх вузлів автонавантажувача - системи живлення повітрям, відсутність системи охолодження - патрубків, трубопроводів охолодження головки блоку циліндрів, електропроводки, рифленого листа підлоги та відкидної кришки із сидінням водія.

Відповідно до акту приймання-передачі майна з оренди за переліком майна адміністративної будівлі відділу утримання непромислових об`єктів управління соціальної політики, вул.Басейна,3 орендар передав, а орендодавець прийняв з оренди кондиціонер спліт-системи Samsung AQ 07 UGF (інвентарний номер 05133538) первинна вартість якого - 3454,00 грн. В Акті приймання-передачі його технічний стан зафіксований, як "розукомплектований, відсутній зовнішній блок".

Оскільки майно з оренди повернуто в неналежному, незадовільному технічному та непрацездатному стані, орендодавець звернувся до орендаря з претензією від 25.04.2019 №01/243, яка залишена без задоволення.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши встановлені на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача відновної вартості орендованого майна в розмірі 144 917,99 грн та штрафу в розмірі 231 722,40 грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 626 та частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 6 статті 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України).

Стаття 284 Господарського кодексу України встановлено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об`єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 767 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею.

Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Частиною 1 ст.785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 551 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Поняття господарських санкцій міститься в статті 217 Господарського кодексу України. Так, господарськими санкціями (відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції) визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, застосування яких, відповідно до статті 216 Господарського кодексу України повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний, сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 231 Господарського кодексу України унормовано, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.5.3 договору за порушення орендатором будь-якого із зобов`язань, передбачених п.4.3 договору, орендар сплачує орендодавцеві штраф, у розмірі 50% орендної плати, зазначеної в п.3.1 договору, за кожний окремий факт такого порушення.

Матеріали справи підтверджено та відповідачем не спростовано факт наявності порушень орендарем умов договору, зокрема, п.п.4.3.4, 4.3.12 п.4.3 договору, щодо забезпечення належного технічного стану, обслуговування, проведення поточного ремонту, повернення об`єктів оренди орендодавцеві в тому ж стані, який було відображено в актах приймання-передачі майна в оренду від 22.04.2017, з урахуванням фізичного зношення.

Невиконання орендарем обов`язку, визначеного п.4.3.12 договору щодо повернення об`єктів оренди орендодавцю у тому ж стані, який було відображено в актах приймання-передачі майна в оренду (з урахуванням фізичного зношення), надає орендодавцю право вимагати від орендаря відшкодування шкоди (відновної вартості орендованого майна) та сплати штрафу, передбаченого п.5.3 договору.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно частин 1,2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначених норм закону вина заподіювача шкоди презюмується, обов`язок доведення її відсутності покладається на відповідача. Якщо зазначена презумпція не спростована відповідачем, це є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Всупереч наведеному, відповідачем не спростовано відсутність його вини у заподіянні шкоди позивачу.

Відповідно до розрахунку позивача відновна вартість орендованого майна становить 144 917,99 грн та штраф - 231 722, 40 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що приймаючи до уваги наявність між сторонами спору щодо розміру спричинених збитків, необхідність спеціальних знань для вирішення питань, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору у даній справі і прийняття обґрунтованого рішення, судом апеляційної інстанції було призначено судову техніко-товарознавчу експертизу. На вирішення судового експерта поставлено наступні питання: 1. В чому виражається розкомплектація та чи можлива експлуатація за призначенням автонавантажувача (інв.номер об`єкта 05130819), електричного навантажувача (інв.номер об`єкта 05130821), кондиціонера спліт-системи Samsung AQ 07 UGF (інв.номер об`єкта 05133538), електричної м`ясорубки (інв.номер об`єкта 05228656), з виявленими недоліками в комплектації? 2. Чи можливо відновлення кожного зазначеного в пункті обладнання? Якщо так, то які саме роботи необхідно виконати, яка вартість відновлювального ремонту по кожному вказаному в пункті 1 об`єкту на 30.11.2018? 3. Чи доцільне відновлення кожного з вказаних в пункті 1 об`єктів? 4. Яка ринкова вартість кожного з вказаних в пункті 1 об`єктів з урахуванням експлуатаційного зношення на 30.11.2018? Витрати на проведення судової техніко-товарознавчої експертизи покладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" не здійснено оплату вартості експертизи, у зв`язку з чим ухвала апеляційного господарського суду про проведення експертизи залишена без виконання, матеріали справи повернуто на адресу суду.

Частиною 4 ст.102 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Колегія суддів вважає, що відповідач, будучи обізнаним про призначення у справі експертизи та покладення на нього судом оплати її вартості, мав вживати заходи щодо забезпечення своєчасної оплати вартості проведення експертизи.

При цьому, зважаючи на положення частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, відповідач мав можливість замовити експертизу та подати її висновок до суду, проте, такі дії відповідачем не вживалися, відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний господарський суд при визначенні розміру завданих збитків враховує таке.

Частиною 2 ст.284 Цивільного кодексу України оцінка об`єкту оренди здійснюється за відновною вартістю.

Відповідно до п.1.5 договору (в редакції додаткової угоди №12 від 31.05.2018) відновна вартість об`єктів оренди відповідає їх первинній вартості, відповідно до бухгалтерських документів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок відновної вартості майна та штрафу, колегія суддів вважає, що цей розрахунок відповідає умовам договору, а також передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, є обґрунтованим та арифметично вірним.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст.786 Цивільного кодексу України встановлено, що до вимог про відшкодування збитків у зв`язку з пошкодженням речі, переданої у користування орендарю застосовується позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, акт приймання-передачі майна з оренди складений та підписаний повноважними представниками сторін 30.11.2018 без зауважень.

Позовна заява надіслана позивачем на адресу господарського суду засобами поштового зв`язку 29.11.2019, про що свідчить поштовий штемпель на конверті.

Отже, позовна заява подана позивачем в межах річного строку позовної давності, встановленого ч.1 ст.786 Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання скаржника на те, що об`єкти оренди - автонавантажувач та електронавантажувач мають вважатись переданими позивачу у зв`язку з підписанням 30.11.2017 зберігальної розписки, а відтак річний строк позовної давності повинен рахуватись з моменту підписання зберігальної розписки.

Так, за змістом п. 4.3.12 договору, повернення об`єктів оренди орендодавцю оформляється актом приймання-передачі майна, отже строк позовної давності, з урахуванням положень договору, починається з дня наступного за днем належного оформлення відносин сторін, а саме підписання актів приймання-передачі майна з оренди, а саме з 01.12.2018.

Крім того, в зберігальній записці зазначено, що майно передається на строк дії договору, тобто є очевидним, що об`єкти оренди повернуті не у зв`язку із закінченням строку дії договору, а вказана записка не є актом приймання-передачі майна з оренди та не тягне за собою початок перебігу строку позовної давності.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо нікчемності (недійсності) п.5.3 договору, оскільки відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 у справі №904/2104/19 (904/4251/20), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2021, приймаючи до уваги невстановлення факту порушення прав чи інтересів товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі", господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним (нікчемним) п.5.3 договору № 17-0454-01 від 21.04.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" та публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат".

Щодо вимоги відповідача про зменшення штрафних санкцій, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Отже, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а не обов`язком, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Як на підставу щодо зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач посилається лише на приписи законодавства без належного обґрунтування підстав для зменшення їх розміру.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення суми штрафу є правильним.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

4.5. Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Управління громадського харчування та торгівлі" відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2020 у справі №904/2104/19 (905/2236/19) залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова складена у повному обсязі 25.10.2021.

Головуючий суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є.Чередко

Суддя В.Ф.Мороз