ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

25 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/631/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

суддів Головея В.М., Разюк Г.П.,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зоря Ірина Анатоліївна

на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 28 серпня 2021 року у справі №923/631/21

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Ремонтно-Будівельне управління №1"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Зоря Ірина Анатоліївна

про зобов`язання зачинити ворота,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2021 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Зоря Ірина Анатоліївна на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 28 серпня 2021 року у справі №923/631/21.

Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали справи №923/353/21, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст.258 ГПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі.

До апеляційної скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; 2) докази сплати судового збору; 3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 ст. 256 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, додаткове рішення Господарського суду Херсонської області у справі №923/631/21 прийнято 28 серпня 2021 року, повний текст складений 30.08.2021 року, та оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 01.09.2021, доступ до якого є відкритим.

Відтак, останнім днем подання апеляційної скарги на вказане судове рішення є 20.09.2021, проте з апеляційною скаргою скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції - 17.10.2021 тобто з пропуском строку, встановленого ст. 256 ГПК України.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Виходячи зі змісту ч. 2, 3 ст. 256 ГПК України, клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. При чому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Отже, наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

В клопотанні про поновлення строків апелянт зазначає, що 27.09.2021 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про повідомлення результату розгляду заяви щодо відшкодування понесених судових витрат та прохання надати копію додаткового рішення; 28.09.2021 на електронну адресу представника надійшов лист від суду, в якому відсутня копія додаткового рішення.

Лише 04.10.2021 року представник ознайомився з повним текстом додаткового рішення в електронному форматі.

17.10.2021 року відповідачем оскаржено додаткове рішення від 28.08.2021 року до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Судова колегія зазначає, що представники сторін не були присутні в судовому засіданні 28 серпня 2021 року при винесенні додаткового рішення Господарського суду Херсонської області у справі №923/631/21, однак повідомлялись про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення ухвалою суду від 16.08.2021 року, яка направлялась на адреси сторін поштою.

Копія додаткового рішення від 28.08.2021 року відповідачу не була вручена, та повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», хоча направлялась на адресу реєстрації ФОП Зорі І.А. - АДРЕСА_1 .

Однак, відповідачем не обґрунтовано належним чином неможливості отримання поштової кореспонденції за своєю адресою, хоча фізична особа-підприємець несе відповідальність за отримання кореспонденції за своєю адресою.

В силу частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Матеріали справи не містять, а представником апелянта не надано доказів дати вручення або доказів неотримання ухвали суду від 16.08.2021 року відповідачу.

Також відсутні докази звернень до Укрпошти із запитом щодо причин невручення відповідачу поштових відправлень з ухвалою суду від 16.08.2021, та з додатковим рішенням від 28.08.2021 року.

Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надіслав копії ухвали за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Крім того, суд повідомляє, що відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами, мають право знайомитися з матеріалами справи, та зобов`язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. зокрема, через Єдиний державний реєстр судових рішень, а особливо в даному випадку, коли саме скаржник зацікавлений в оперативному вирішенні питання щодо вчасного подання апеляційної скарги, оскільки саме він не погоджується з ухвалою суду першої інстанції і ставить під сумнів її законність.

Відтак, можливість отримання копії додаткового рішення з часу підписання повного її тексту або ознайомлення з матеріалами справи та подальше подання апеляційної скарги в установлений законом строк залежить виключно від волевиявлення скаржника, тобто має суб`єктивний характер.

З огляду на вищевикладене, судова колегія доходить висновку, що апелянтом не надано належного обґрунтування неможливості подання скарги у встановлені законом строки. Дійшовши висновку про неповажність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, суд має залишити апеляційну скаргу без руху, надавши скаржнику можливість зазначити інші підстави для поновлення цього строку. Тільки у разі визнання цих причин неповажними або у випадку незвернення з відповідною заявою у встановлений строк у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено на підставі п.4 ч.1 ст. 261 ГПК України.

Згідно із ч.2 ст.260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Положеннями ч.3 ст.260 ГПК України зазначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно із ч.6 ст.260 ГПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки скаржником не виконано вимоги ч.3 ст.260 ГПК України, апеляційна скарга відповідно до ст.ст.174, 260 ГПК України підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.174, 234, ч.3 ст.260 ГПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зоря Ірина Анатоліївна на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 28 серпня 2021 року у справі №923/631/21 - залишити без руху.

2. Встановити апелянту строк 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням обґрунтованих та поважних підстав для поновлення строку на оскарження додаткового рішення Господарського суду Херсонської області від 28 серпня 2021 року.

3. Роз`яснити скаржникові, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: В.М. Головей

Г.П. Разюк