ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" жовтня 2021 р. Справа № 924/903/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлусти У.О., розглянувши у залі судового засідання № 201 справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс", м. Львів

до фізичної особи-підприємця Чауса Андрія Васильовича, м. Хмельницький

про стягнення 31077,00 грн заборгованості,

представники сторін:

позивача: Якубівський І.Є. - представник згідно ордеру;

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 25.10.2021р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 07.09.2021р. відкрито провадження у справі № 924/903/21 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, надано строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 04.10.2021р. у справі № 924/903/21 відкладено розгляд справи.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" звернулося з позовом до суду про стягнення з фізичної особи-підприємця Чауса Андрія Васильовича 31077,00 грн заборгованості на підставі заявок на надання послуг з перевезення вантажу, міжнародних товарно-транспортних накладних CMR, актів надання послуг та рахунків на оплату. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на виконання заявок фізичної особи-підприємця Чауса Андрія Васильовича на надання послуг з перевезення вантажу № 178, № 179, № 180 позивачем (за участю фізичних осіб-підприємців Борового С.А. та Сікори Р.Р.) здійснено перевезення вантажу (зерно в бігбегах) автомобільним транспортом у міжнародному сполученні за маршрутом Україна (Хмельницький) - Польща (Варшава), що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. В подальшому, позивачем надіслано на адресу фізичної особи-підприємця Чауса Андрія Васильовича рахунки на оплату та акти надання послуг, однак останній ухилився від отримання та підписання надісланих йому документів. В той же час відповідач провів часткову оплату за надані йому позивачем послуги з перевезення вантажу в сумі 32154,00 грн. Решта суми заборгованості відповідачем залишається не сплаченою.

12.10.2021р. на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, у яких останнім зазначено, зокрема, що подані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують існування між сторонами зобов`язань. Свої зобов`язання із надання послуг перевезення товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" виконало належним чином. У свою чергу фізична особа-підприємець Чаус А.В. виконав свої зобов`язання з оплати наданих йому послуг перевезення не в повному обсязі (частково). При цьому, недобросовісна поведінка відповідача, яка проявилася у тому, що після надання йому послуг з перевезення він ухилився від підписання актів наданих послуг, не може слугувати, на думку позивача, підставою для звільнення його від обов`язку оплатити заборгованість за надані йому послуги перед товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс".

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач не скористалися правом участі свого представника на судовому розгляді справи, відзиву на позов не подав, причин не повідомив. Ухвала суду від 07.09.2021р. по даній справі надіслана на його адресу, однак була повернута до суду із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього кодексу.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З наведеного, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття.

Враховуючи вищевикладене, розумність строків розгляду судового спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

Фізичною особою-підприємцем Чаусом А.В. подано товариству з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" заявки № 178, № 179, № 180 на надання послуг з перевезення вантажу, відповідно до яких фізична особа-підприємець Чаус А.В. (замовник/платник) замовив у товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" (перевізник) послуги з перевезення вантажу (зерно в бігбегах) масою 22,5 т і об`ємом 86 куб.м по кожній заявці у міжнародному сполученні за маршрутом Україна (Хмельницький) - Польща (Варшава). Перевезення здійснювалося автомобілями Рено НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (водій Наумко С.), Рено НОМЕР_3 / НОМЕР_4 (водій Прийма М.), Рено НОМЕР_5 / НОМЕР_6 (водій Сікора Р.). Дата завантаження вантажу - 18.03.2021р., місце завантаження - Хмельницький, с. Лісові Гринівці, погоджена ставка - 640 євро, порядок і форма оплати - безготівковий розрахунок 7 днів після вивантаження, адреса розмитнення і місце вивантаження - відповідно до CMR. Вищезазначені заявки скріплені підписами і відтисками печаток сторін.

Між фізичною особою-підприємцем Боровим С.А. (перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" (експедитор) укладено договори-заявки на перевезення № 171/03/2021 від 17.03.2021р. та № 172/03/2021 від 17.03.2021р., якими узгоджено наступні умови: дата завантаження - 18.03.2021р., маршрут - Хмельницький - Варшава, вантаж - зерно беги, вантажовідправник - фізична особа-підприємець Чаус А.В., місце завантаження - Хмельницький, місце розвантаження - Варшава, сума фрахту автомобіля - 20800,00 грн, умови оплати - 14 б/д по оригіналах CMR, термін доставки - 23.03.2021р.

Між фізичною особою-підприємцем Сікорою Р.Р. (перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" (експедитор) укладено договір-заявку на перевезення № 173/03/2021 від 17.03.2021р., якою узгоджено наступні умови: дата завантаження - 18.03.2021р., маршрут - Хмельницький - Варшава, вантаж - зерно беги, вантажовідправник - фізична особа-підприємець Чаус А.В., місце завантаження - Хмельницький, місце розвантаження - Варшава, сума фрахту автомобіля - 588 євро по курсу НБУ на день розвантаження, умови оплати - 14 б/д по оригіналах CMR, термін доставки - 23.03.2021р.

Фізичною особою-підприємцем Боровим С.А. видано розпорядження № 1/К від 06.07.2020р. та № 2/К від 11.08.2020р. про прийом на роботу водіїв ОСОБА_2, ОСОБА_1

18.03.2021р. та 19.03.2021р. на виконання взятих на себе зобов`язань фізичною особою-підприємцем Боровим С.А. (перевізник) надано транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу по маршруту: Лісові Гринівці (Україна) - Варшава, а саме зерно в бігбегах вагою 23400 кг та 23000 кг відповідно, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними CMR № 0000115 та № 636351. Зі змісту вищевказаних товарно-транспортних накладних вбачається, що вантаж одержано Rusak Business Services Sp.z.o.o., 03-231 Warszawa 23.03.2021р. та 24.03.2021р. Вказане підтверджується відмітками проставленими у графі 24 накладної (CMR).

18.03.2021р. на виконання взятих на себе зобов`язань фізичною особою-підприємцем Сікорою Р.Р. (перевізник) надано транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу по маршруту: Лісові Гринівці (Україна) - Варшава, а саме зерно в бігбегах вагою 23000 кг, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 0166708. Зі змісту вказаної товарно-транспортної накладної вбачається, що вантаж одержано Rusak Business Services Sp.z.o.o., 03-231 Warszawa 24.03.2021р. Вказане підтверджується відміткою проставленою у графі 24 накладної (CMR).

Фізичною особою-підприємцем Боровим С.А. та товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" підписано акти надання послуг № 6 від 23.03.2021р. та № 07 від 24.03.2021р. з перевезення вантажу за маршрутом: м. Хмельницький (Україна) - м. Варшава (Польща) на суми 20800,00 грн (всього 41600,00 грн).

Фізичною особою-підприємцем Сікорою Р.Р. та товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" підписано акт прийняття виконаних робіт та надання послуг № 07 від 24.03.2021р. з перевезення вантажу за маршрутом: м. Хмельницький (Україна) - м. Варшава (Польща) на суму 19362,00 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" сплачено фізичній особі-підприємцю Боровому С.А. 30800,00 грн за послуги з перевезення, що підтверджується платіжними дорученнями № 92 від 14.04.2021р. на суму 20800,00 грн, № 173 від 16.06.2021р. на суму 5000,00 грн, № 235 від 21.07.2021р. на суму 5000,00 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" сплачено фізичній особі-підприємцю Сікорі Р.Р. 19362,00 грн за послуги з перевезення, що підтверджується платіжним дорученням № 178 від 18.06.2021р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" надіслано фізичній особі-підприємцю Чаусу А.В. рахунки на оплату та акти надання послуг № 40/21 від 24.03.2021р. на суму 21077,00 грн, № 41/21 від 24.03.2021р. на суму 21077,00 грн, № 42/21 від 24.03.2021р. на суму 21077,00 грн за надані транспортні послуги з перевезення. Факт надіслання рахунків на оплату та актів надання послуг підтверджується потовою накладною № 1711 від 30.03.2021р.

15.04.2021р. Imarti Poland SP.Z O.O.SP.K. сплачено на рахунок фізичної особи-підприємця Чауса А.В. 2800,00 євро, що підтверджується платіжним документом.

Відповідно до платіжного доручення № від 26.04.2021р. фізичною особою-підприємцем Чаусом А.В. сплачено товариству з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" 32154,00 грн згідно рахунків № 41/21 та № 42/21 від 24.03.2021р.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу з Реєстру платників єдиного податку від 18.09.2017р.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач не повністю виконав свої зобов`язання щодо оплати вартості послуг з перевезення вантажу згідно заявок № 178, № 179, № 180, позивач звернувся з позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Стаття 908 Цивільного кодексу України визначає, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч. 1 ст. 929 ЦК України).

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" (далі - Конвенція) закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, яка набрала чинності для України 17.05.2007р.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

У ст. 4 Конвенції встановлено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника (ч. 1 ст. 5 Конвенції).

Вимоги до вантажної накладної встановлені у ст. 6 Конвенції.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів послуг по перевезенню вантажів. Договір послуг з перевезення вантажів сторонами укладено у спрощений спосіб шляхом підписання між ними заявок № 178, № 179, № 180 на надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, що не суперечить вимогам ст. 181 Господарського кодексу України. Вказані заявки містять усі істотні умови договору перевезення (маршрут, найменування, маса, об`єм вантажу, дата і місце завантаження, умови оплати та ін.).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що сторонами у даній справі підписано заявки № 178, № 179, № 180 на надання послуг з перевезення вантажу, відповідно до яких фізична особа-підприємець Чаус А.В. (замовник/платник) замовив у товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" (перевізник) послуги з перевезення вантажу (зерно в бігбегах) масою 22,5 т і об`ємом 86 куб.м по кожній заявці у міжнародному сполученні за маршрутом Україна (Хмельницький) - Польща (Варшава). Перевезення має здійснюватися автомобілями Рено НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (водій Наумко С.), Рено НОМЕР_3 / НОМЕР_4 (водій Прийма М.), Рено НОМЕР_5 / НОМЕР_6 (водій Сікора Р.). Дата завантаження вантажу - 18.03.2021р., місце завантаження - Хмельницький, с. Лісові Гринівці, погоджена ставка - 640 євро, порядок і форма оплати - безготівковий розрахунок 7 днів після вивантаження, адреса розмитнення і місце вивантаження - відповідно до CMR. Вищезазначені заявки скріплені підписами і відтисками печаток сторін.

Перевезення вищевказаного вантажу було здійснено третіми особами (фізичними особами-підприємцями Боровим С.А. та Сікорою Р.Р.), з якими позивачем укладено договори-заявки на перевезення № 171/03/2021 від 17.03.2021р. та № 172/03/2021 від 17.03.2021р., № 173/03/2021 від 17.03.2021р., що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними CMR № 0000115, 636351, 0166708.

Із виставлених позивачем фізичній особі-підприємцю Чаусу А.В. рахунків на оплату № 40/21 від 24.03.2021р., № 41/21 від 24.03.2021р., № 42/21 від 24.03.2021р. вбачається, що вартість транспортних послуг з перевезення вантажів за маршрутом: м. Хмельницький (Україна) - м. Варшава (Польща) склала 63231,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем не було підписано акти наданих послуг № 40/21 від 24.03.2021р., № 41/21 від 24.03.2021р., № 42/21 від 24.03.2021р. по вищезазначеному перевезенню вантажу, але останнім проведено часткову проплату наданих послуг на суму 32154,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 26.04.2021р. При цьому, як вбачається із означеного платіжного доручення оплата (призначення платежу) відповідачем здійснювалася згідно рахунків № 41/21 та № 42/21 від 24.03.2021р.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, оскільки, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, перевізник (позивач) виконав свої обов`язки щодо надання послуг на перевезення вантажу, умови яких обумовлені сторонами в заявках № 178, № 179, № 180, в міжнародному автомобільному сполученні (за участю третіх осіб), що підтверджується CMR № 0000115, 636351, 0166708, при цьому сума за надані послуги вказана в рахунках на оплату та актах надання послуг № 40/21 від 24.03.2021р., № 41/21 від 24.03.2021р., № 42/21 від 24.03.2021р., враховуючи, що відповідачем по вказаних рахунках було сплачено частково вартість послуг, позовні вимоги щодо стягнення 31077,00 грн (63231,00 грн - 32154,00 грн) основного боргу є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Відповідачем доказів на підтвердження добровільного погашення вказаного боргу не подано.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частин 1 і 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 31077,00 грн заборгованості.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Позивачем у позовній заяві також заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи знаходиться ордер Серія ВС № 1088337 від 22.07.2021р., виданий адвокатським бюро "Оприско та партнери", на надання адвокатом Якубівським І.Є. правничої (правової) допомоги товариству з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" на підставі договору про надання правової допомоги № 1-2207/21-г від 22.07.2021р.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

22.07.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" (замовник) та адвокатським бюро "Оприско та партнери" (виконавець) укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 1-2207/21-г, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе доручення замовника про надання йому юридичної допомоги, обумовленого замовником виду та в його інтересах, на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов`язується оплатити послуги виконавця та у випадку необхідності відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору.

Відповідно до п. 4.1. договору оплата послуг виконавця замовником здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Згідно п. 4.2. договору за ведення виконавцем справи замовника у суді першої інстанції (що включає підготовку та подання позовної заяви) замовник сплачує виконавцеві гонорар у фіксованому розмірі 10000,00 грн.

Адвокатським бюро "Оприско та партнери" (виконавець) виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" (замовник) рахунок № 001/1-2207/21-г від 22.07.2021р. на суму 10000,00 грн за юридичні послуги за договором № 1-2207/21-г від 22.07.2021р. у справі за позовом ТОВ "Лідер Тракс" до ФОП Чауса А.В. про стягнення заборгованості.

Відповідно до платіжного доручення № 240 від 22.07.2021р. товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" сплачено адвокатському бюро "Оприско та партнери" 10000,00 грн юридичних послуг.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019р. у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019р. у справі № 922/928/18, від 30.07.2019р. у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, господарський суд враховує, що заявлений розмір витрат є явно завищеним з огляду на ціну позову, та те, що справа має незначну складність (з правої точки зору), незначний обсяг документів для правового аналізу. Також судом враховано, що представник позивача не з`явився на судове засідання 04.10.2021р., в той час як відповідно до п. 2.1. договору від 22.07.2021р. виконавець представляє у встановленому порядку інтереси замовника в суді у справі за позовом ТОВ "Лідер Тракс" до ФОП Чауса А.В. про стягнення заборгованості.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги обставини справи № 924/903/21, господарський суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 10000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не співрозмірні із виконаною адвокатом роботою, отже їх розмір є необґрунтованими, а відтак дійшов висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді підлягають розподілу частково у сумі 7000,00 грн, які належить стягнути з відповідача. У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс", м. Львів до фізичної особи-підприємця Чауса Андрія Васильовича, м. Хмельницький про стягнення 31077,00 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Чауса Андрія Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" (м. Львів, вул. Городоцька, 367 А, каб. 83, ідентифікаційний код 43587555) 31077,00 грн (тридцять одну тисячу сімдесят сім гривень 00 коп.) заборгованості.

Видати наказ.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Чауса Андрія Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Тракс" (м. Львів, вул. Городоцька, 367 А, каб. 83, ідентифікаційний код 43587555) 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору, 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення господарського суду Хмельницької області подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.10.2021 року.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 1 прим.- до справи;

Надіслати на електронні адреси:

1 - позивачу - ; (представник позивача).

2 - відповідачу -