ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
01.11.2021 Справа № 905/2034/21
Суддя Господарського суду Донецької області Устимова А.М., розглянувши позовну заяву Державне підприємство «Держвуглепостач» до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення пені в розмірі 79135099,68грн, та додані до неї документи,-
22.10.2021, шляхом надіслання поштового відправлення Державне підприємство «Держвуглепостач» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення пені в розмірі 79135099,68грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки вугілля за договором поставки вугілля від 18.06.2019 №07-19/ЕНЦ, що стало підставою для нарахування пені, згідно п.8.13 договору.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.
Дослідивши подані матеріали позовної заяви на відповідність вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає за необхідне залишити її без руху, зважаючи на наступне.
Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати положенням статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, а також вимогам статті 172 цього Кодексу.
Згідно приписів п.3 ч.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що розрахунок суми пені, що стягується, зазначений позивачем в тексті позовної заяви, містить кількість днів прострочення, за які здійснюється нарахування, однак позивачем не вказано період нарахування пені у календарних датах, що унеможливлює перевірку його правильності, у зв`язку з чим такий розрахунок не може бути визнаний судом обґрунтованим.
Відтак, позивачем не виконано п.3 ч.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України щодо надання до суду обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються (із зазначенням періоду нарахування в календарних датах).
Крім того, відповідно до частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до положень статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на професійну правничу допомогу, витрат, пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду).
Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що всупереч вказаної норми, позивач обмежився тільки зазначенням за текстом позовної заяви посиланням на суму судового збору в розмірі 794500,00грн за розгляд судом позову, без зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Окремого додатку з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат матеріали позовної заяви не містять.
Одночасно суд звертає увагу позивача, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається не тільки зі сплаченого судового збору, а й з витрат, пов`язаних з розглядом справи. В такому розрахунку мають зазначатися не тільки вже понесені витрати, а й такі, які позивач потенційно може понести у зв`язку із розглядом справи.
У разі відсутності інших судових витрат, крім витрат зі сплати судового збору, які понесені або потенційно можуть бути понесені позивачем, останній також повинен про це зазначити у тексті позову або у окремій заяві, доданої до нього.
Відтак, позивачем не виконано вимоги п.9 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, щодо надання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Також, частиною другою статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок щодо надання позивачем до позовної заяви всіх наявних доказів.
За змістом позовної заяви позивач посилається на часткову поставку відповідачем вугілля в кількості 7183,00т на суму 164194,20грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі вугільної продукції за договором поставки вугілля від 18.06.2019 №07-19/ЕНЦ.
Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що фактично акти приймання-передачі не надані до матеріалів позовної заяви, також означені докази не вказані позивачем в якості додатків до позовної заяви, відсутні в описі вкладення до цінного листа, в якому позовна заява надійшла до суду. У тексті позовної заяви відсутнє посилання, що з будь-яких причин у позивача відсутні вказані акти приймання-передачі.
Крім того, згідно ч.ч.1,2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України «ДСТУ 4163:2020», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01.07.2020 № 144, з 01.09.2021, відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.
Правомірність застосування судом вказаного порядку засвідчення копій документів зазначено в постановах Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №916/2024/20 та від 01.10.2020 у справі №910/8794/17.
Згідно з висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018 у справі №904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї додатки, судом встановлено, вони прошиті (окрім описів вкладень до цінного листа та поштової накладної), скріплені наліпкою: «прошито та пронумеровано 23 арк. в.о директора ДП «Держвуглепостач» ______ Андрусенко Ю.С.», містить підпис вказаної особи. Враховуючи, що копії документів, надані позивачем в якості додатків до позовної заяви не мають зазначення «Згідно з оригіналом» та дати засвідчення копій, мають зазначення ініціалів та прізвища особи, яка їх засвідчила, а не власного імені та прізвища, згідно «ДСТУ 4163:2020», останні не можуть вважатися засвідченими належним чином відповідно до вимог чинного законодавства.
Відтак, за висновками суду, позивачем не виконано вимоги ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України щодо надання до суду всіх наявних доказів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно по положень до ч.2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірах, які залежать від найменування документа і дії, за яку справляється судовий збір, та платника судового збору.
Так, зазначеним законом визначено ставки судового збору за подання позовної заяви до господарського суду, суду загальної юрисдикції та до адміністративного суду.
Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивачем у позовній заяві визначено ціну позову в розмірі 79135099,68грн, відтак 1,5 відсотка ціни позову складає 1187026,50грн, що більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином позивач, враховуючи положення п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» повинен був сплатити судовий збір у розмірі 794500,00грн (350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Перевіривши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що позивачем до позовної заяви не додано документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Разом з тим, позивачем окремим додатком до позовної заяви надано клопотання про відстрочення сплати судового збору, за змістом якого останній просить суд відстрочити сплату судового збору за подачу позовної заяви від 20.10.2021р. № 0163/01 до ДП «Мирноградвугілля» до винесення рішення у справі.
В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на накладення органом ДВС арешту на кошти, що містяться на рахунках підприємства, а також тяжке фінансове становище позивача внаслідок неможливості стягнення заборгованості із державних вугледобувних підприємств, зокрема ДП «Селидіввугілля», ДП «Мирноградвугілля», ДП «Волиньвугілля», АТ «Лисичанськвугілля» перед ДП «Держвуглепостач» у розмірі майже 600 млн. грн. у зв`язку із накладенням мораторію на примусове стягнення заборгованості з державних вугледобувних підприємств, що позбавляє ДП «Держвуглепостач» можливості навіть розраховувати на отримання коштів та поліпшення фінансового стану підприємства. Також у ПАТ «Центренерго» за укладеними з ДП «Держвуглепостач» договорами поставки вугілля наявна прострочена заборгованість по оплаті вартості поставленого вугілля на суму, що перевищує 487 млн. грн. Тяжкий фінансовий стан підприємства, на думку позивача, також підтверджується відкриттям судами проваджень у справах, де ДП «Держвуглепостач» є відповідачем, а також винесенням рішень про стягнення з ДП «Держвуглепостач» грошових коштів, які останній також не має можливості виконати, беручи до уваги важке фінансове становище. Так, зокрема, рішенням Господарського суд м. Києва у справі №910/8777/19 від 10.10.2019 з ДП «Держвуглепостач» стягнуто на корить Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» 181793452,85грн боргу.
Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).
З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.
Суд зазначає, що наведеними правовими нормами статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору.
Виходячи з положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору:
1) за клопотанням фізичних осіб, тільки за наявності певних умов, або
2) якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 по справі №0940/2276/18 зробила висновок, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, із наведеного убачається, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.
Разом з тим, із системного аналізу змісту норм ст. 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої вказаної статті не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Посилання позивача на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №821/1896/15-а суд не приймає до уваги з огляду на те, що вказана постанова передувала постановам Верховного Суду, зазначеним судом.
Окремо суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тяжкого матеріального стану підприємства та накладення арешту на грошові кошти. Посилання же на винесення судами рішень про стягнення з нього грошових коштів за неналежне виконання своїх зобов`язань в рамках здійснення господарської діяльності суд не приймає, адже означена обставина не підтверджує скрутний матеріальний стан підприємства, а лише свідчить про наявність таких судових рішень по відношенню до позивача, доказів на підтвердження їх виконання в примусовому порядку не надано.
Враховуючи, що позивач не є фізичною особою, предмет справи не стосується захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, суд дійшов висновку про відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», а отже, не вбачає правових підстав для задоволення клопотання Державного підприємства «Держвуглепостач» про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви від 20.10.2021р. № 0163/01.
Зважаючи, що матеріали справи не містять доказів сплати судового збору позивачем, а судом відмовлено у задоволенні клопотання останнього про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку, що Державне підприємство «Держвуглепостач» не виконало вимоги п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України щодо сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Державним підприємством «Держвуглепостач» не виконано вимоги п.3, 9 ч.3 ст.162, п.2 ч.1 ст.164, ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України. Вказане, згідно до вимог ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.
За правилами частин першої, другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Окремо суд повідомляє, що розпорядженням керівництва Господарського суду Донецької області №33-р від 30.09.2021, у зв`язку з недостатніми бюджетними призначеннями на 2021 рік та відсутністю знаків поштової оплати, з метою раціонального і цільового використання наявних Господарському суді Донецької області канцелярських товарів, зупинено з 01.10.2021 прийняття працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) документів для відправлення за межі суду; рекомендовано суддям та працівникам апарату суду використовувати альтернативні способи повідомлення сторін та учасників справи.
У зв`язку з чим, суд здійснює повідомлення учасників справи про рух справи шляхом надання телефонограм, направлення судових рішень суду на адреси електронної пошти, які вказані учасниками справи у заявах по суті та містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або шляхом розміщення публікації на офіційному сайті Господарського суду Донецької області в мережі
Крім того, суд пропонує учасникам справи надати до суду інформацію щодо засобів зв`язку (номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти) для здійснення повідомлення про рух справи.
Керуючись статтями 12, 162-164, 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
1. У задоволенні клопотання Державного підприємства «Держвуглепостач» про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви від 20.10.2021р. № 0163/01 відмовити.
3. Державному підприємству «Держвуглепостач» протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: доказу (в оригіналі) сплати судового збору в розмірі 794500,00грн; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; обґрунтованого розрахунку пені, що стягується (з визначенням періоду нарахування у календарних датах); належним чином засвічених копій всіх додатків до позовної заяви та актів приймання-передачі вугільної продукції на підтвердження факту часткової поставки відповідачем вугілля в кількості 7183,00 т на суму 164194,20грн (за наявності), або письмових пояснень щодо посилання на вказані документи в змісті позовної заяви (за відсутності); (відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії).
4. Роз`яснити Державному підприємству «Держвуглепостач», що у разі якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою:://dn.arbitr.gov.ua.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя А.М. Устимова