ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 Справа № 908/324/21

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від позивача: Кравцов Андрій Віталійович адвокат, свідоцтво №001577 від 28.02.2018 р.;

від відповідача: Погосян Світлана Геннадіївна адвокат, довіреність №б/н від 02.09.2019 р.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Виробничо-інженерне підприємство "Укртехенерго" на рішення господарського суду Запорізької області від 11.05.2021 року (повний текст складено 11.06.2021 року) у справі № 908/324/21 (суддя Азізбекян Т.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інженерне підприємство "Укртехенерго", м. Енергодар, Запорізька область

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", м. Енергодар, Запорізька область

про стягнення 722 096,24 грн.-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області 11.05.2021 року у справі № 908/324/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інженерне підприємство "Укртехенерго" 522 437,18 грн. основного боргу, 3 634,66 грн. 3% річних, 15 448,98 грн. інфляційних втрат та 8122,81грн. судового збору.

Зобов"язано орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму основного боргу з ПДВ починаючи з 13.03.2021 до моменту остаточного виконання рішення суду.

Нарахування 3% річних необхідно здійснювати за наступною формулою:

Сума 3%річних = С х 3 х Д/ 365 /100, де:

С - сума основного боргу,

Д- кількість днів прострочення.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано доведеністю позивачем факту порушення відповідачем умов договору про надання послуг №75/195-19/33-121-01-19-08492 від 05.09.2019 року в частині оплати наданих послуг, наявністю заборгованості в розмірі 522437,18 грн. та правом позивача стягнути інфляційні втрати та 3% річних згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позов частково, суд послався на помилкове визначення позивачем періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому суд зазначив, що враховуючи наявність листування між сторонами щодо строків оплати заборгованості, яке відбувалося після закінчення строку дії цього договору, такий період слід розраховувати починаючи з січня 2021 року, оскільки укладення додаткових угод до договору після закінчення його дії неможливе.

Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі посилається на невірне застосування господарським судом норм матеріального права та прийняття цього рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи.

Просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 22908,97грн. та інфляційних втрат в сумі 47153,57 грн.

На думку скаржника суд помилково зазначив, що сторони шляхом обміну листами узгодили такий строк за спірним договором протягом 2020 року.

Апелянт вважає, що:

- чинним законодавством та умовами договору про надання послуг №75/195-19/33-121-01-19-08492 від 05.09.2019 року визначений порядок внесення змін до його положень, а саме - у вигляді додаткової угоди, підписаної уповноваженими особами обох сторін договору;

- у даному випадку додаткова угода сторонами не укладалася, новації зобов"язання сторін не відбувалось, тому продовження строків оплати за договором не також відбулось;

- висновок суду про досягнення згоди між сторонами щодо внесення змін у договір стосовно розрахунків протягом 2020 року лише шляхом обміну листами є безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач поділяє доводи суду. Вважає, що сторони шляхом листування досягли згоди щодо нових строків розрахунку за надані послуги за спірним договором, у зв"язку з чим, рішення місцевого господарського суду про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.01.2020 року по 31.12.2020 року є обґрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інженерне підприємство "Укртехенерго" (виконавцем) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (замовником) укладено договір про надання послуг №75/195-19 від 23.08.2019 року (а.с.14-19).

Згідно п. 1.1. договору виконавець прийняв на себе зобов`язання надати замовнику наступні послуги: "Код ДК 021:2015 - 71340000-3 Комплексні інженерні послуги (послуга: "Проведення налагодження та випробувань локалізуючих систем безпеки енергоблоків та їх елементів. Проведення контрольно-профілактичних робіт на системах перенапруження захисних оболонок енергоблоків. Енергоблок № 1").

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість послуг згідно з цим договором визначається відповідно до протоколу узгодження договірної ціни (невід`ємний додаток №1 до договору), та складає: 576 200,00 грн., крім того: ПДВ 20% 115 240,00 грн., разом: 691 440,00 грн.

В п.2.2 договору визначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 45 календарних днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Оплата замовником частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від виконавця податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Відповідно до п. 3.1 договору, виконавець зобов`язався надати послуги в строк: вересень 2019 - 10 грудня 2019.

У п.4.5 договору сторонами обумовлено, що виконавець зобов`язаний надати замовнику податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 року, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу Замовника протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною виконавець надає замовнику електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Відповідно до п. 5.4 договору замовник зобов`язується вчасно прийняти послуги, надані виконавцем відповідно до умов даного договору, оглянути їх і, у випадку виявлення будь-яких недоліків, недоробок негайно заявити про них виконавцю. Здійснювати оплату наданих послуг відповідно до умов даного договору. Прийняти надані послуги по акту здачі-приймання наданих послуг.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що додатки, доповнення, акти і протоколи, складені після укладення цього договору, що доповнюють або змінюють зміст окремих положень цього договору, дійсні за умови підписання їх уповноваженими особами обох сторін договору.

Пунктом 9.2 договору встановлено, що даний договір може бути змінений, розірваний або визнаний недійсним за підставами, передбаченими чинним законом України.

Згідно з п.10.1 договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 28.02.2020 року.

Протоколом узгодження договірної ціни від 05.09.2019 року засвідчено, що вартість послуг за цим договором встановлюється на підставі акцептованої замовником цінової пропозиції виконавця та складає 576200,00 грн., крім того: ПДВ 20% - 115240,00 грн., разом: 691440,00 грн.

10.12.2019 року сторонами підписаний акт № 01 здачі-приймання наданих послуг, згідно якого претензій до якості наданих послуг замовник не має. Загальна вартість наданих послуг склала 691 440,00 грн., з яких 576 200,00 грн. -вартість наданих послуг, 115 240,00 грн. - ПДВ (а.с.30).

Також, в матеріалах справи міститься податкова накладна №1 від 10.12.2019 року, зареєстрована в ЄРПН 19.12.2019 року, про що свідчить копія квитанції (а.с.31, 32).

Вказана податкова накладна направлена на електронну адресу відповідача, зазначену у п. 4.5 договору, що підтверджується копією електронного листа НН 1 від 10_12_ 2019 УТЕ від 20.12.2019 року (а.с.33).

Для правильного вирішення спору необхідно встановити строк оплати отриманого відповідачем товару, а відтак, правильність проведених позивачем нарахувань інфляційних та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 626 - 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище, за умовами п.2.2 договору оплата за надані послуги здійснюється протягом 45 календарних днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Оплата замовником частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від виконавця податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Акт № 01 здачі-приймання наданих послуг підписаний сторонами 10.12.2019 року.

На думку колегії суддів з огляду на п.2.2 договору розмежовувати строк оплати наданих послуг без ПДВ та окремо суму ПДВ підстав не має, а строк реєстрації в ЄРПН податкової накладної не змінює строк оплати. За змістом вказаного пункту договору не вимагається окремо направляти відповідачу вимогу про сплату частини вартості наданих послуг в розмірі суми ПДВ.

В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її відповідачу, в разі чого останній повинен здійснити повну оплату отриманих послуг з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку 45-ти календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі.

На думку колегії суддів суд першої інстанції хибно трактував переписку сторін щодо виконання договору як погодження сторонами нових термінів оплати отриманих послуг. Тому колегія судів погоджується з доводами апелянта враховуючи наступне:

Згідно зі ч.7 ст.180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За загальним правилом, зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у ст.ст. 599- 601, 604- 609 Цивільного кодексу України.

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України). При цьому належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Тому сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Отже, у разі наявності невиконаних сторонами зобов"язань за договором, закінчення строку дії такого договору не свідчить ані про припинення договору, ані про припинення цих зобов`язань.

Слід враховувати, що наявність невиконаного зобов"язання безумовно потребує його врегулювання, і таке врегулювання можливе шляхом внесення змін до основного договору.

При цьому, згідно зі ст.654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється.

Тобто, для зміни договору сторони повинні укласти додаткову угоду, яка за своєю природою є домовленістю двох сторін, спрямована на зміну цивільних прав та обов`язків і така додаткова угода є договором у розумінні ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України.

З викладеного слід зробити висновок, що навіть у разі закінчення строку основного договору сторони вправі укласти додаткові угоди до нього.

У даному випадку, в п.9.1 договору про надання послуг № 75/195-19/33-121-01-19-08492 від 05.09.2019 року сторони визначили, що внесення змін до нього здійснюється шляхом підписання таких змін уповноваженими особами обох сторін.

Узгодження продовження строків розрахунків за договором шляхом листування між сторонами вказаним вище договором не передбачено.

Враховуючи, що відповідна додаткова угода сторонами не укладалась, продовження строків оплати за вказаним вище договором не можна вважати таким, що відбулося.

Місцевий господарський суд при ухваленні оскаржуваного рішення наведеного не врахував і помилково послався на те, що закінчення строку дії основного договору унеможливлює укладення додаткових угод до нього, а також безпідставно визнав листування між сторонами досягненням ними згоди щодо продовження строків для розрахунків протягом 2020 року, з посиланням на ч.1 ст.181 Господарського кодексу України.

Внаслідок такого помилкового висновку суд невірно визначив період нарахування трьох процентів річних і інфляційних втрат і помилково зазначив, що 3% річних слід нараховувати за загальний період з 01.01.2021 року по 12.03.2021 року, а інфляційні втрати за період січень 2021 року - лютий 2021 року.

Апеляційний суд не погоджується з вищенаведеними висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Матеріали справи свідчать, що 18.05.2020 року відповідач здійснив часткову оплату наданих за договором послуг відповідно до платіжного доручення № 6776 від на суму 23 520,40 грн.

18.02.2021 року, після відкриття провадження у справі №908/324/21 відповідачем, платіжним дорученням від 18.02.2021 року № 3144 здійснена часткова оплата заборгованості за договором на суму 145482,42 грн.

Таким чином, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення залишок заборгованості за договором, який підлягає стягненню з відповідача, складає 522 437,18 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У даній справі наявність боргу в сумі 522 437,18 грн. у зв"язку із порушенням відповідачем зобов"язань за договором №75/195-19 від 23.08.2019 реєстраційний номер НАЕК №33-121-01-19-08492 від 05.09.2019 року в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг відповідачем не заперечувалась, апелянтом про ці обставини також не вказано. Отже, колегія суддів досліджує в межах апеляційної скарги правильність проведених позивачем розрахунків.

Встановлено, що позивачем, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, було нараховано суму 3% річних у розмірі 22 908,97грн. за загальний період з 21.12.2019 року по 12.03.2021 року та 48 153,57 грн. втрат від інфляції за загальний період січень 2020 року - лютий 2021 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що у наданому позивачем розрахунку помилково зазначено початок періоду нарахування - починаючи з 21.12.2019 року, в той час, як за умовами п.2.2 договору 45 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі від 10.12.2019 року закінчуються 24.01.2020 року. Отже, прострочення виконання зобов"язання має місце з 25.01.2021 року і розрахунок 3% та інфляційних слід проводити з урахуванням сплачених відповідачем частково сум заборгованості та без визначення окремо основного боргу та суми ПДВ.

Колегією суддів з урахуванням вказаних чинників проведено перевірку розрахунку позивача та встановлено, що початок періоду для нарахування 3% річних - з 25.01.2020 року по визначений позивачем день - 12.03.2021 року. З урахуванням всієї суми боргу в цілому, включаючи ПДВ, з урахуванням двох проведених оплат належна до стягнення сума становить 22 580,01грн. (за період з 25.01.2020 року - 18.05.2020 року - 6517,67 грн., за період з 19.05.2020-18.02.2021 року - 15117,66 грн., за період з 19.02.2021 року-12.03.2021 року - 944,68 грн.).

Належний до стягнення розмір інфляційних втрат становить 47 919,39 грн. (за період лютий 2020 року - травень 2020 року - 11 100,97 грн., за період червень 2020 року - лютий 2021 року - 36 818,42грн.).

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягали задоволенню в частині стягнення з відповідача 522 437,18грн. основного боргу, 3 % річних в розмірі 22 580,01грн. та інфляційних втрат в розмірі 47 919,39 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутих з відповідача на користь позивача сум 3% річних і інфляційних втрат.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, на відповідача слід покласти судові витрати за розгляд апеляційної скарги в розмірі 3 378,02 грн.

Керуючись ст.269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.05.2021 року у справі № 908/324/21 змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, б. 133, ідентифікаційний код 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інженерне підприємство "Укртехенерго" (вул. Лісова, буд. 5, кв. 3, м. Енергодар, Запорізька область, 71503, ідентифікаційний код 33466264) - 522 437,18грн. основного боргу, 22580,01грн. 3% річних, 47919,39 грн. інфляційних втрат та 8894,00 грн. судового збору. Видати наказ".

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, б. 133, ідентифікаційний код 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інженерне підприємство "Укртехенерго" (вул. Лісова, буд.5, кв.3, м.Енергодар, Запорізька область, 71503, ідентифікаційний код 33466264) витрати на сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 3 378,02 грн. Видати наказ.

Видачу наказів доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25.10.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М.Білецька

Суддя А.Є.Чередко