ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Справа № 922/3889/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4; )
до Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" (адреса: 61007, м. Харків, вул. Свистуна, буд. 2-Б; )
про стягнення 21847,73 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі за тексто - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" (далі за текстом - відповідач) 21847,73 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що внаслідок ДТП, яка сталась 04.12.2020 у м. Харків по вул. Сумській, 78 з вини працівника Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" - ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль який належить Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк", і вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить суму 21847,73 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2021 відкрито провадження у справі № 922/3889/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 27.09.2021. Сторонами копію ухвали від 27.09.2021 отримано, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, згідно з якими на адресу останніх надсилалась поштова кореспонденція (а. с. 71-72).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд даної справи, а останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 04.12.2020 у м. Харків по вул. Сумській, 78 сталась ДТП за участі наземних транспортних засобів, а саме, тролейбусу «Лаз 183», що належить Комунальному підприємству "Тролейбусне депо № 3", під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний № НОМЕР_1 , що належить Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк".

Вказана пригода сталася внаслідок порушення водієм тролейбусу водія ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР, в наслідок чого автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний № НОМЕР_1 , перебуваючи в цей момент у нерухомому статичному стані, зазнав механічних пошкоджень.

Зазначені обставини підтверджуються постановою Київського районного суду міста Харкова від 28.12.2020 у справі № 953/20875/20 (а. с. 33) протоколом про адміністративне правопорушення серії ПДР 18 № 024743 від 04.12.2020 (про який йдеться в цій постанові) та схемою місця події б/н від 04.12.2020 (а. с. 27-47).

Відповідно до постанови Київського районного суду міста Харкова від 28.12.2020 у справі № 953/20875/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП, та притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Власником транспортного засобу, яким керував визнаний винним у скоєній дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , є Комунальне підприємство "Тролейбусне депо № 3", яке з останнім перебуває у трудових відносинах, що встановлено судом у постанові Київського районного суду міста Харкова від 28.12.2020 у справі № 953/20875/20.

Суд констатує, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки перед Комунальним підприємством "Тролейбусне депо № 3".

Матеріали справи також свідчать про те, що між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дом «Соллі-Плюс» існує договір № 756/11 від 13.05.2015 на надання сервісно-технічних послуг, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дом «Соллі-Плюс» здійснює обслуговування та виконує ремонт, в т.ч. належних Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" транспортних засобів.

В рамках зазначеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дом «Соллі-Плюс» здійснило відновлювальний ремонт автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний № НОМЕР_1 , що був пошкоджений в результаті ДТП 04.12.2020.

Згідно з рахунком № 1519 від 28.04.2021, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дом «Соллі-Плюс» вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний № НОМЕР_1 становить 21847,73 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача заявою № КНО-66.7.3/10 від 21.05.2021 (а. с. 63-66) в якій вимагав відшкодувати завдану шкоду в сумі 21847,73 грн., однак, наведені вимоги залишені відповідачем без відповіді та без задоволення.

Вимоги про відшкодування КП "Тролейбусне депо № 3" завданої шкоди в розмірі 21847,73 грн, стали підставою для звернення АТ "Перший український міжнародний банк" до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з п. 1 ст. 76, п. 1 ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ч. 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

З огляду на вищевикладені норми матеріальна шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується власником (роботодавцем), а не найнятим працівником - водієм, який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Така особа, відповідно до ст.1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зазначена правова позиція підтверджена у постанові Великої Палати Верховного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі №654/4218/15-ц, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17.

В постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 висвітлено правовий висновок про те, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, в силу зазначених положень закону, саме Комунальне підприємство "Тролейбусне депо № 3" є відповідальним за шкоду, заподіяну ОСОБА_1 у процесі виконання своїх трудових обов`язків, в т. ч. за шкоду, заподіяну останнім в результаті скоєної ним ДТП 04.12.2020.

Згідно з рахунком № 1519 від 28.04.2021, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дом «Соллі-Плюс» вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний № НОМЕР_1 становить 21847,73 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується і розмір заподіяної шкоди.

Комунальним підприємством "Тролейбусне депо № 3" в процесі розгляду даної справи не спростовано вини свого працівника в заподіянні шкоди в результаті ДТП 04.12.2020, а так само належними та допустимими доказами не оспорюється та не спростовується і розмір заподіяної шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову та стягнення з відповідача на користь позивача 21847,73 грн матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП 04.12.2020.

Крім того, з урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 2270,00 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 130, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Тролейбусне депо № 3" (адреса: 61007, м. Харків, вул. Свистуна, буд. 2-Б; ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4; ):

21847,73 грн. - матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

2270,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак