ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Черкаси справа № 925/703/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Лоза Г.П. - адвокат,

від відповідача 1: Чернецький Д.В. - адвокат (брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції),

від відповідача 2: не з`явився,

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 (відповідач 1)

ОСОБА_3 (відповідач 2)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСНИК ТРЕЙД»

про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСНИК ТРЕЙД» (вул. Благовісна, буд. 217, м. Черкаси, 18001, ), про визнання недійсним договору № 1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» (також по тексту - ТОВ) від 20.10.2018, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (також по тексту - Договір).

Частиною 3 статті 45 Господарського процесуального кодексу України (також по тексту - ГПК України) передбачено, що відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Приписами ч. 1 ст. 47 ГПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

У позовній заяві третьою особою зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСНИК ТРЕЙД».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу (ч. 3 ст. 50 ГПК України).

Враховуючи предмет та підстави позову, оскільки спір виник з корпоративних відносин, пов`язаних з діяльністю ТОВ, відповідач 2 є засновником ТОВ та кінцевим бенефіціарним власником, позивач - директором, суд погоджується з необхідністю залучити ТОВ до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, оскільки рішення суду в даній справі може вплинути на його права і обов`язки.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 ГПК України, спори, які виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з право чинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Отже, процесуальний закон визначає юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою, а не винятково господарським товариством, та її учасниками (засновниками, членами), у тому числі учасником, який вибув, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що починаючи з 07.02.2019 є єдиним власником 100 % часток статутного капіталу ТОВ, якому в порядку передбаченому законом передані 100 % корпоративних прав ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД», а Договір порушує принцип правової визначеності по відношенню до позивача.

Так, 07 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» (також по тексту - Договір від 07.02.2019).

Позивачу стало відомо про те, що 20 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір № 1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД», відповідно до якого відповідач 2 передав у власність відповідачу 1 частку у статутному капіталі ТОВ у розмірі 575 000,00 грн, що становить 100 % статутного капіталу товариства.

Позивач вважає, що відповідно до ч. 1-2 ст. 203 Цивільного кодексу України (також по тексту - ЦК України) Договір є недійсним, оскільки відповідач 2 не мав права на момент укладення Договору відчужувати частку в статутному капіталі ТОВ, яка не була ним оплаченою, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»; Договір укладений з порушенням п. 3.13 Статуту ТОВ; умови Договору виконані з порушенням п.п. ґ п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб-підприємців та громадських формувань», оскільки акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , справжність підписів на якому посвідчено нотаріально та/або справжність підписів на якому посвідчено нотаріально з використанням спеціальних бланків нотаріальних документів, не укладався/не підписувався.

У позовній заяві наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, до яких позивач включив витрати на професійну правничу допомогу - 20 000,00 грн.

Ухвалою від 03 червня 2021 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 24 червня 2021 року.

Ухвалою від 24 червня 2021 року Господарський суд Черкаської області розгляд справи у підготовчому засіданні відклав на 22 липня 2021 року; для забезпечення дотримання прав відповідачів бути поінформованими про час і дату призначення наступного судового засідання, було розміщено інформацію про виклик ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСНИК ТРЕЙД» на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України.

Ухвалою від 22 липня 2021 року Господарський суд Черкаської області розгляд справи у підготовчому засіданні відклав на 15 вересня 2021 року.

У підготовчому засіданні 15.09.2021 суд оголошував перерву до 23.09.2021.

Ухвалою від 23 вересня 2021 року Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 08 жовтня 2021 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 08.10.2021, за участю представників позивача та відповідача 1 господарський суд розпочав розгляд справи по суті.

Другий відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися. Відповідач 2 перебуває в розшуку, третя особа отримала ухвалу про призначення справи до розгляду по суті, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників другого відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами справи без відзиву другого відповідача та письмових пояснень третьої особи щодо позову та відзиву.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Перший відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд видалявся до нарадчої кімнати.

У судовому засіданні, яке відбулося 11 жовтня 2021 року, згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України було підписано вступну та резолютивну частини судового рішення.

22 липня 2021 року від відповідача 1 надійшов відзив на позов, у якому він погоджуючись з посиланнями позивача у позові, що недійсність договору як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення прав та інтересів або ж їх відновлювати (правовий висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17), а підстава недійсності правочину має існувати в момент вчинення правочину (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2020 у справі № 522/25151/14-ц), заперечує порушення оспорюваним Договором в момент його укладення відповідачами 1, 2 норм матеріального права та прав або законних інтересів ОСОБА_1 , які існували на момент вчинення цього правочину.

Відповідач 1 зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб правового захисту своїх прав, оскільки на момент укладення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Договору жодні права на ТОВ у позивача були відсутні, а відтак оспорюваний договір в жоден спосіб не міг порушувати прав або законних інтересів позивача.

Єдиним, до кого ОСОБА_1 може пред`являти претензії, є ОСОБА_3 , який, як вбачається з хронології подій, ввів ОСОБА_1 в оману при укладенні між ними 07.02.2019 договору купівлі-продажу 100 % статутного капіталу ТОВ «Вісник Трейд», не повідомивши про попереднє укладення ним аналогічного договору з відповідачем 1 за три з половиною місяці до цього. За наведених обставин у ОСОБА_1 є право ставити питання про розірвання укладеного ним з ОСОБА_3 07.02.2019 договору та стягнення з нього сплачених йому грошових коштів.

Відповідач 1 зазначає, що обставини укладення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20.10.2018 оспорюваного у даній справі позивачем договору № 1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд», а також виконання в подальшому його умов, вже були предметом розгляду в іншій господарській справі, рішення у якій набрало законної сили.

Так, у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2021 у справі № 912/3711/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ТОВ «Вісник Трейд», про визнання недійсним укладеного між ними 07.02.2019 договору купівлі-продажу 100 % статутного капіталу ТОВ «Вісник Трейд», залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2021, надана правова оцінка вказаним у даному позові аргументам позивача і визнано цей договір законним. Зазначеним рішенням ухвалено визнати частково недійсним (в частині 50 % статутного капіталу ТОВ «Вісник Трейд», які були передані ОСОБА_2 ОСОБА_3 20.11.2018 на виконання названого договору) договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на законність якого посилається позивач у даній справі та вказує як підставу свого права власності на корпоративні права на ТОВ.

Одночасно відповідач 1 зазначає, що оскільки ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2021 про відкриття провадження у даній справі для надання відзиву на позов було встановлено 15-денний строк, який обраховується з дня отримання копії цієї ухвали, а поштою копія ухвали на адресу відповідача 1 не надходила, про її існування відповідачу 1 стало відомо випадково, 07.07.2021, під час розгляду справи № 912/3711/19 в Центральному апеляційному господарському суді від представника ОСОБА_1 , відтак відповідач 1 вважає, що встановлений судом 15-денний строк для надання відзиву має обраховуватися з 07.07.2021, а тому ним не пропущений.

19 серпня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач відхиляє заперечення відповідача 1, позовні вимоги просить задовольнити, зазначаючи, що право ОСОБА_1 на володіння 100 % часток корпоративних прав ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» не визнається та оскаржується, та єдиний можливий та ефективний спосіб захисту порушених прав є визнання недійсним Договору.

При цьому позивач посилається на правові висновки викладені:

ОП ВС/КГС у справі № 910/12787/17 від 16.10.2020 про те, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів;

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача; натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи;

Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18 про те, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Позивач зазначає, що обставини встановлені в судових рішеннях по справі № 912/3711/19 не можуть братися судом до уваги при розгляді даної справи, враховуючи те, що суди приймаючи рішення виходили з презумпції правомірності (дійсності) договору № 1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» від 20.10.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , питання визнання цього договору недійсним судами не досліджувалося, враховуючи предмет та зміст позовних вимог.

Крім цього, реєстраційними діями в квітні 2019 року ОСОБА_2 була зареєстрована, як учасник та кінцевий бенефіціар ТОВ «Вісник Трейд».

17 лютого 2020 року ОСОБА_1 звертався зі скаргою до Міністерства юстиції України (зареєстрована за вх. № 4938-33-20) на реєстраційні дії в ЄДР щодо скасуванням змін до установчих документів ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» щодо зміни складу учасників ТОВ з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 .

За результатами розгляду скарги встановлено, що у ОСОБА_2 відсутній оригінал Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» з нотаріальним засвідченням справжності підписів, реєстраційні дії проведені на підставі фотокопії акту, у зв`язку з чим 17.03.2020 Наказом № 1006/5 Міністерства юстиції України скасовано в ЄДР реєстрація власником корпоративних прав ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» ОСОБА_2 (запис від 11.04.2019, запис від 19.04.2019, запис від 24.04.2019), поновлено в ЄДР запис про те, що 100 % власником корпоративних прав ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» є ОСОБА_3

22 вересня 2021 року від представника відповідача 1 надійшли письмові заперечення на відповідь на його відзив, згідно з якими:

відповідач 1 не може ані заперечити, ані підтвердити обставин здійснення ОСОБА_3 оплати належної йому частки у статутному капіталі ТОВ, оскільки так і не отримала від ОСОБА_3 жодних первинних документів, що стосуються діяльності даної юридичної особи;

рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2021 у справі № 912/3711/19, яке набрало законної сили, встановлено існування нотаріально посвідченого акту приймання частки у розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ від 20.11.2018;

згідно з умовами Договору, перехід права власності на частку відбувається з моменту укладення договору та відповідного акту приймання-передачі; відповідний договір купівлі-продажу частки укладений 20.10.2018, а передача частки (часткова в розмірі 50 %) відбулася 20.11.2018, тобто після 22.10.2018;

на момент укладення та виконання сторонами Договору жодні права на ТОВ у позивача були відсутні;

з правової позиції позивача вбачається його незгода з наслідками розгляду судом справи № 912/3711/19, під час якого судом надано правову оцінку питанню виникнення у ОСОБА_2 корпоративних прав на ТОВ, моменту виникнення таких прав та їх обсягу; обґрунтування позивачем необхідності звернення до суду з позовом у даній справі фактично зводиться до факту визнання судом у справі № 912/3711/19 частково недійсним того договору відносно частки у статутному капіталі ТОВ, що був укладений позивачем з ОСОБА_4 пізніше.

Одночасно відповідач 1 зазначає, що оскільки ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2021 для надання заперечення на відповідь на відзив встановлено 5-денний строк, який обраховується з дня отримання копії відповідної відповіді, а вона отримана представником відповідача 1 безпосередньо в судовому засіданні 15.09.2021, вважає, що встановлений судом строк для надання заперечення ним не пропущений.

Відповідно до ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

За приписом статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги потрібно задовольнити повністю з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСНИК ТРЕЙД» є юридичною особою, що зареєстроване та діє відповідно до законодавства України (дата запису про державну реєстрацію: 18.10.2018, номер запису: 0052679).

Відповідно до діючої редакції Статуту ТОВ, затвердженої рішенням загальних зборів учасників ТОВ № 22/04/21 від 22 квітня 2021 року, та інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, єдиним засновником (учасником) та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ є ОСОБА_3 (відповідач 2), директором - ОСОБА_1 (позивач).

20 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 (покупець, відповідач 1) та ОСОБА_3 (продавець, відповідач 2) був укладений договір № 1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД», відповідно до якого продавець передає у власність покупця частку у статутному капіталі ТОВ у розмірі 575 000,00 грн, що становить 100 % статутного капіталу ТОВ «Вісник Трейд», а покупець приймає цю частку та сплачує за неї грошову суму у розмірі та в порядку, визначеному договором.

Згідно з Договором, при передачі частки у статутному капіталі одночасно та у розмірі відчужуваної частки до покупця переходять усі корпоративні права та обов`язки учасника у обсязі відповідно до даної частки (право на володіння, користування і розпорядження майном, що не обтяжене вимогами третіх осіб, на участь в управлінні Товариством, на призначення посадових осіб Товариства, на отримання прибутку від господарської діяльності, а також активів у разі його ліквідації відповідно до чинного законодавства (пункт 1.2.).

Розмір статутного капіталу Товариства становить 1 150 000,00 грн (пункт 1.3.).

На день укладення Договору частка у статутному капіталі Товариства належить продавцеві на праві власності (пункт 1.4.).

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Договору, право власності на частку до покупця переходить з моменту підписання сторонами даного Договору та Акта приймання-передачі частки. З дня переходу до покупця права власності на частку у статутному капіталі Товариства, до останнього переходять всі права та обов`язки Продавця, як учасника Товариства в межах частки, що продається.

В пунктах 4.1., 4.2. Договору № 1 від 20.10.2018 передбачено, що вартість частки становить 575 000,00 грн. Покупець провела розрахунок, зобов`язаний провести розрахунок з Продавцем в момент підписання даного Договору.

У відповідності до пунктів 6.1., 6.2. Договору, Договір вважається укладеним та набирає чинності з дня підписання його сторонами. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

20 жовтня 2018 року ОСОБА_3 складено розписку про отримання від ОСОБА_2 120 000,00 доларів США, що є еквівалентним 3 360 000,00 грн, в якості оплати за 100 % статутного капіталу ТОВ «Вісник Трейд».

20 жовтня 2018 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ, за змістом якого ОСОБА_3 передає у власність, а ОСОБА_2 приймає частину частки у статутному капіталі ТОВ у розмірі 575 000,00 грн, що становить 50 % статутного капіталу ТОВ.

Згідно з протоколом № 20/11-18 від 20.11.2018 загальних зборів учасників ТОВ вирішено звільнити з посади директора ОСОБА_3 та призначити директором ОСОБА_2 .

За змістом протоколу зазначено про присутніх на зборах ОСОБА_3 - власника 50 % статутного капіталу ТОВ і ОСОБА_2 - власника 50 % статутного капіталу ТОВ.

За наказом Міністерства юстиції України № 1172/5 від 10.04.2019 скаргу ОСОБА_3 від 05.03.2019 задоволено частково. Скасовано реєстраційні дії у ЄДРПОУ від 11.02.2019 № 1052679 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язанні зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Примаком Д.Ф. стосовно ТОВ «Вісник Трейд».

07 лютого 2019 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав, за змістом якого продавець продав корпоративні права, які складаються з частки у Статутному капіталі ТОВ, розмір якої складає 100 (сто) відсотків Статутного капіталу товариства та відповідає 100 відсотків голосів на загальних зборах, а покупець придбав вказану частку та сплатив за неї грошові кошті у сумі та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до Договору від 07.02.2019, номінальна вартість частки складає 1 150 000,00 грн, частка фактично сплачена на 1 150 000,00 грн, договірна ціна корпоративних прав складає 1 150 000 грн (пункти 1.2., 1.3.).

В Договорі від 07.02.2019 вказано, що цей Договір укладений на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ, протокол № 2/2019 від 6 лютого 2019 року (пункт 2.1.).

Продавець отримав грошові кошті, які вказані в п. 1.2. Договору готівкою в день його підписання, що підтверджується письмовою розпискою про отримання коштів (пункт 2.2.).

Покупець набуває встановлених Законом прав та обов`язків власника частки у Статутному капіталі товариства з моменту підписання цього договору (пункт 2.3.).

Покупець є правонаступником всіх прав та обов`язків засновника і учасника ТОВ «Вісник Трейд» (пункт 2.4.).

Продавець гарантує, що частка у Статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд» на час підписання цього договору нікому не продана, не подарована, не відчужена будь-яким іншим шляхом, стосовно неї відсутні судові спори, арешти чи зазіхання третіх осіб (п. 2.5.).

Відповідно до пункту 2.7. Договору від 07.02.2019, з моменту підписання цього договору о 9 год. 00 хв. 6 лютого 2019 року продавець підтверджує, що він усвідомлює факт втрачання будь-яких прав щодо ТОВ «Вісник Трейд», не має права приймати будь-які рішення стосовно майна товариства, корпоративного управління, в тому числі призначення чи зміну керівних виконавчих органів, видачу довіреностей, доручень, повноважень будь-якого характеру, в тому числі і як директор товариства.

За змістом Договору від 07.02.2019 викладено розписку про отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 150 000,00 грн.

07 лютого 2019 року до Договору від 07.02.2019 підписано додаткову угоду, за змістом якої сторони виклали пункт 1.3. в наступній редакції: «Договірна ціна корпоративний прав складає 3 080 000,00 грн. Суму доплати 1 930 000 грн Покупець зобов`язаний сплатити продавцю до 8 лютого 2019 року включно».

В додатковій угоді міститься розписка про одержання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 доплати в сумі 1 913 000,00 грн.

07 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 складено Акт приймання передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд», за змістом якого громадянин ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняв частку у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд», код в , юридична адреса: 03022, м. Київ, вул. Василя Жуковського, будинок 22-А, статутний капітал 1 150 000 грн, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи: 18.10.2018, номер запису 1 052679.

В Акті зазначено, що розмір частки складає 100 відсотків статутного капіталу ТОВ «Вісник Трейд», номінальною вартістю 1 150 000,00 грн. Сторони не мають один до одного будь-яких матеріальних претензій у зв`язку з передачею зазначених корпоративних прав (частки у статутному капіталі).

Відповідно до протоколу № 2/2019 загальних зборів ТОВ «Вісник Трейд» від 07.02.2019 вирішено звільнити з посади директора ТОВ ОСОБА_3 за власним бажанням та призначено на посаду директора ОСОБА_1 (питання 1 порядку денного).

По питанню 2 порядку денного міститься рішення - вийти (виключити) зі складу засновників (учасників) ТОВ та включити до складу засновників (учасників) ТОВ з часткою 100 % статутного капіталу Товариства нового учасника ОСОБА_1 .

Згідно з питанням 3 прядку денного, затверджено статут ТОВ у новій редакції, у зв`язку з повною зміною складу засновників (учасників) Товариства.

07 лютого 2019 року ОСОБА_3 подано загальним зборам ТОВ заяву про вихід зі складу засновників (учасників) Товариства та повідомлено про відступлення частки в розмірі 100 % статутного капіталу Товариства громадянину ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ від 13.04.2019, вирішено звільнити ОСОБА_3 з посади директора ТОВ, обрано директором ТОВ ОСОБА_7 , змінено місцезнаходження ТОВ; затверджено статут ТОВ в новій редакції.

Згідно витягу зі статуту ТОВ в редакції, затвердженій рішенням засновника № 1 від 18.10.2018, учасником Товариства є громадянин ОСОБА_3 , якому належать 100 % часток статутного капіталу вартістю 1 150 000,00 грн.

Згідно витягу зі статуту ТОВ в редакції, затвердженій загальними зборами засновників (учасників) за протоколом № 2/2019 від 07.02.2019, учасниками Товариства є громадянин ОСОБА_1 , який володіє часткою 100 % статутного капіталу Товариства вартістю 1 150 000,00 грн.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ, сформованого станом на 12.11.2019, ТОВ зареєстровано в реєстрі 18.10.2018, засновником (учасником) та керівником ТОВ є ОСОБА_7 , розмір статутного капіталу Товариства складає 1 150 000,00 грн.

Вказані обставини підтверджені наданими суду доказами, встановлені рішенням у господарській справі № 912/3711/19, що набрало законної сили.

Предметом спору в справі № 912/3711/19 є визнання недійсним укладеного 07.02.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісник Трейд» в розмірі 100 % статутного капіталу, а також додаткової угоди від 07.02.2019 до цього договору та визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісник Трейд», оформлені протоколом № 2/2019 від 07.02.2019.

Так, враховуючи що в ЄДРПОУ відсутній запис щодо нового учасника ТОВ ОСОБА_1 , а запис щодо ОСОБА_3 є незмінним, суд визнав недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав від 07.02.2019 в частині продажу 50 % частки у статутному капіталі ТОВ ОСОБА_1 , оскільки вказане виключить правові підстави для державної реєстрації відповідних змін відносно набувача ОСОБА_1 та надасть можливість безперешкодної реєстрації ОСОБА_2 , у тому числі, на підставі акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд» від 20.11.2018.

При цьому, у постанові від 08.07.2021 по справі № 912/3711/19 Центральний апеляційний господарський суд зазначив, що вимога про визнання недійсним Договору № 1 від 20.10.2018 не заявлялася, не була предметом розгляду в суді першої інстанції, а отже, виходячи з приписів ст. 14 ГПК України та меж перегляду справи в апеляційному порядку, суд не досліджував питання правомірності відчуження ОСОБА_3 18.10.2018 частки у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд» ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначається Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 № 2275-VIII, який набув чинності 17.06.2018 (крім ст. 23 цього Закону).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою.

Аналогічно, відповідно до п. 3.13 Статуту ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД», затвердженої рішенням засновника ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» № 1 від 18.10.2018, частка учасника товариства може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено.

Відповідно до виписки з банківського рахунку ТОВ «ВІСНИК ТРЕИД» НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 вніс внесок до статутного капіталу ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» у сумі 1 150 000,00 грн (100 % статутного капіталу товариства) 22.10.2018, тобто станом на 20.10.2018, дату укладання Договору ОСОБА_3 не мав права (повноважень) відчужувати ОСОБА_2 за неоплачену ним частку в статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД».

Отже, правочин вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду по справі № 925/1147/18 від 30.04.2020.

Звертаючись з позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 ГПК України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для задоволення відповідного позову.

Крім цього, відповідно до п. 2.1 Договору, право власності до ОСОБА_2 на частку ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» переходить з моменту підписання сторонами Договору та Акту приймання-передачі частки.

Відповідно до пп. ґ п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (чинній на момент укладання Договору), для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю подається акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства. Справжність підписів на документі, зазначеному в підпункті " ґ " цієї частини, засвідчується нотаріально.

Діючою редакцією Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (пп. ґ п. 3 ч. 5 ст. 17) передбачене додаткове застереження в частині засвідчення справжності підписів на документі, визначеному підпунктом " ґ " цієї частини, окрім нотаріального засвідчення з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів.

При цьому, Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з нотаріальним засвідченням справжності підписів та/або з використанням спеціальних бланків нотаріальних документів не складався, суду не надався (відсутній).

Відступлення частки у статутному капіталі є правовим механізмом, за яким відбувається її відчуження на підставі договору купівлі-продажу, міни, дарування або іншого зобов`язального договору. Наслідком відчуження частки є набуття іншою стороною договору права на частку. Учинення правочину з відчуження частки не має наслідком автоматичний перехід корпоративних прав від первісного власника до набувача. Договором може бути передбачено, що право власності на частку переходить до набувача з моменту підписання договору, однак для переходу володіння часткою є необхідним волевиявлення обох сторін щодо цього. Передання частки від учасника набувачу може бути, зокрема, кінцевим етапом виконання договору (наприклад, після сплати покупної ціни), що можливо значно пізніше від укладення зобов`язального договору. Відтак акт приймання-передачі частки є документом, що відображає волевиявлення сторін щодо передання володіння від учасника товариства до набувача частки. Для передання частки у статутному капіталі товариства положеннями закону передбачено нотаріальне засвідчення справжності підписів сторін на акті приймання-передачі частки.

За загальним правилом частини першої статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті ЦК України переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки; до передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Отже, як передання майна зазвичай розуміють надання набувачу можливості користування майном, здійснювати панування над ним, мати у своєму господарстві, володіти майном. Тому як передання частки у статутному капіталі товариства слід розуміти надання набувачу можливості здійснювати права учасника товариства.

(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 по справі № 906/1336/19).

Згідно з положеннями ст. 2 ГПК України та ст. 15-16 ЦК України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорення. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18.

Відповідно до частини 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки, в тому числі і частка в статутному капіталі господарського товариства.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18).

Презумпція правомірності Договору порушує права ОСОБА_1 , як власника майнових прав на 100 % часток статутного капіталу ТОВ «Вісник Трейд».

Крім цього, реєстраційними діями в квітні 2019 року, ОСОБА_2 була зареєстрована, як учасник та кінцевий бенефіціар ТОВ «Вісник Трейд».

17 лютого 2020 року ОСОБА_1 подана скаргу до Міністерства юстиції України зареєстрована за Вх. № 4938-33-20 на реєстраційні дії в ЄДР щодо скасуванням змін до установчих документів ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД», щодо зміни складу учасників ТОВ з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на реєстраційні дії в ЄДР щодо скасуванням змін до установчих документів ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» щодо зміни складу учасників ТОВ з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 , було встановлено, що у ОСОБА_2 відсутній оригінал Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» з нотаріальним засвідченням справжності підписів, реєстраційні дії проведені на підставі фотокопії акту, у зв`язку з чим 17.03.2020 Наказом № 1006/5 Міністерства юстиції України скасовано в ЄДР реєстрація власником корпоративних прав ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» ОСОБА_2 (запис від 11.04.2019, запис від 19.04.2019, запис від 24.04.2019), поновлено в ЄДР запис про те, що 100% власником корпоративних прав ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» є ОСОБА_3 .

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Нормами цивільного законодавства України передбачені основні засади захисту права власності. Ст. 16 ЦК України визначає способи захисту порушених цивільних прав та інтересів, до яких відносить: визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке було до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди тощо.

Положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України законодавцем встановлено лише орієнтовний перелік способів захисту прав, який не є вичерпним. Відтак, судом може здійснюватися захист прав та інтересів осіб в інші способи, встановлені договором або законом, як це передбачено в абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України. У разі порушення права чи інтересу особи, в останньої виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних відносин. Тобто особа, права якої порушено, обирає для себе саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів (ОП ВС/КГС у справі № 910/12787/17 від 16.10.2020).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

За приписами ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд дійшов висновку про можливість захисту прав позивача шляхом визнання недійсним Договору.

Як встановлено господарським судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 , який був єдиним учасником ТОВ, здійснив відчуження частки у статутному капіталі ТОВ на користь ОСОБА_2 за договором № 1 купівлі-продажу від 20.10.2018.

Вказаним договором передбачено перехід права власності на частку до Покупця з моменту підписання, як Договору, так і Акта приймання-передачі частки (пункт 2.1.).

Договором передбачено, що з дня переходу до Покупця права власності на частку у статутному капіталі Товариства, до останнього переходять всі права та обов`язки Продавця, як учасника Товариства в межах частки, що продається.

Статут ТОВ в редакції від 18.10.2018 не містить інших правил відчуження частки, ніж ті, що передбачені ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Так, позивачем під час розгляду справи № 912/3711/19 надано до матеріалів справи оригінал Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Вісник Трейд», згідно з яким ОСОБА_3 передано ОСОБА_2 на виконання Договору частину частки у статутному капіталі ТОВ у розмірі 575 000,00 грн, що становить 50 % статутного капіталу ТОВ.

Вказане спростовує твердження позивача про те, що вказаний Акт приймання-передачі не складаний/ не підписаний (відсутній).

Однак відповідач 2, вчиняючи дії з укладення спірного правочину, за яким відчужувалася частка у статутному капіталі ТОВ, фактично здійснив розпорядження корпоративними правами ТОВ, власником яких він не був, оскільки учасник товариства має право відчужити свою частку у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою.

Належних та допустимих доказів оплати єдиним учасником частки в статутному капіталі ТОВ на момент укладання спірного правочину матеріали справи не містять.

Договір був укладений з недодержанням (у момент укладення договору) вимог, необхідних для чинності правочину, передбачених частинами 1 та 2 статті 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 236 недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З огляду на вимоги цих норм закону договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі, який є недійсним з моменту його вчинення, не створив для його сторін юридичних наслідків.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, відомості про розподіл судових витрат.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина першої статті 124 ГПК України).

Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга статті 126 ГПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн.

На підтвердження наданих адвокатом Лоза Г.П. послуг з правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги № 23/04/2021 від 23.04.2021, який укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Сидоров та Партнери», згідно з пунктом 1.5. якого для безпосереднього вчинення дій, пов`язаних з наданням правової допомоги замовнику за даним договором виконавець має право залучати серед інших адвоката Лозу Ганну Петрівну (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 001286 від 15.05.2020, видане Радою адвокатів Черкаської області), додаткову угоду № 1 від 21.05.2021 до договору надання правової допомоги № 23/04/2021 від 23.04.2021, акт приймання-передачі наданих послуг № 105 від 21.05.2021, рахунок № 105 від 21.05.2021, квитанція № 0.0..1 від 26.05.2021, меморіальний ордер № @2РL794979 від 26.05.2021, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лозою Г.П. від 07.10.2021.

Відповідно до положень частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, перелічені вище докази надання адвокатським об`єднанням «Сидоров та партнери» професійної правничої допомоги позивачу, розміру витрат на неї і здійснення позивачем витрат на оплату такої допомоги у сумі 20 000,00 грн відповідають вимогам частин 2 та 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, є достатніми для цілей розподілу таких судових витрат, підтверджують пов`язаність цих витрат з розглядом справи, розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Судові витрати по сплаті витрат на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на відповідачів повністю в сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», про що надано копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 09.10.2013 серія ААЗ № 638140, де зазначено вид пенсії: по інвалідності 2 групи.

Отже, відповідно до положень статті 129 ГПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід бюджету судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, який розподіляється між ними порівну.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір № 1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВІСНИК ТРЕЙД» (вул. Благовісна, буд. 217, м. Черкаси, 18001, ) від 20.10.2018, який був укладений між ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 10 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Державного бюджету України 1 135 грн 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 10 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Державного бюджету України 1 135 грн 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 25 жовтня 2021 року.

Суддя О.В. Чевгуз