ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/403/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін:

Від Зозулі Юрія Миколайовича - адвокат Безсмертна М.Т.

Від Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни - адвокат Савицька О.М.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Санафарм» - адвокат Гусаров О.Л.

розглянувши апеляційні скарги

- Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни

- Зозулі Юрія Миколайовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021, (суддя суду першої інстанції - Цісельський О.В., час і місце оголошення рішення: 13.05.2021 (повний текст складено - 24.05.2021), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

у справі № 916/403/21

за позовом Зозулі Юрія Миколайовича

до відповідачів:

1. Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Санафарм»

про розірвання договору оренди, стягнення 950666,50 грн. та виселення

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Зозуля Юрій Миколайович (далі - позивач, апелянт-2) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни (далі - відповідач-1, апелянт-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Санафарм» (далі - відповідач-2), в якому просив суд: розірвати договір оренди нежилого приміщення № 0112-18 від 01.12.2018, укладений між Фізичною особою-підприємцем Зозулею Юрієм Миколайовичем та Фізичною особою-підприємцем Кошель Оксаною Анатоліївною про оренду приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Миколаївни 950666,50 грн., з яких 616000 грн. основного боргу, 42392,74 грн. інфляційних втрат, 258300,94 грн. пені, 33 972,82 грн. 3% річних; виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «Санафарм» з нежитлового приміщення № 8, загальною площею 76,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 протягом 5 (п`яти) днів з моменту набрання рішення законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення Відповідачем-1 умов договору оренди в частині несплати орендної плати протягом 22 місяців та передання орендованого приміщення в суборенду Відповідачу-2 без отримання від Позивача на це згоди, що суперечить умовам укладеного між сторонами Договору оренди нежилого приміщення № 0112-18 від 01.12.2018.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21 (з урахуванням ухвали від 25.05.2021 про виправлення описки) позовні вимоги Зозулі Юрія Миколайовича до фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни - задоволено частково; стягнуто з фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни на користь Зозулі Юрія Миколайовича заборгованість з орендної плати в розмірі 588 000 (п`ятсот шістдесят тисяч) грн. 00 коп.; в решті позовних вимог - відмовлено; у задоволенні позовних вимог Зозулі Юрія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАФАРМ"- відмовлено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни на користь Зозулі Юрія Миколайовича суму судового збору в розмірі 8820 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога про виселення Відповідача-2 зі спірного нежилого приміщення задоволенню не підлягає, оскільки Відповідач-2 знаходиться у спірному приміщенні не з підстав укладення із Відповідачем-1 договору суборенди, наявність якого Позивач у встановленому порядку суду не довів, а на підставі укладеного саме з Позивачем договору оренди цього ж нежитлового приміщення ще у 2012 році і передачі Позивачем Відповідачу-2 цього приміщення у користування за актом приймання-передачі.

Щодо стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати за 22 місяця в сумі 616000 грн. суд першої інстанції дійшов висновку, що ця вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки як встановлено судом, у вказаний Позивачем період заборгованості, Позивач прийняв від Відповідача оплату за серпень 2019 року, розмір заборгованості з орендної плати, яку слід стягнути з Відповідача-1 на користь Позивача складає 616000 грн. (борг за 22 місяці) - 28000 грн. (прийнята Позивачем орендна плата за серпень 2019 року) = 588 000 грн.

Щодо стягнення з Відповідача 1 інфляційних втрат та 3 відсотків річних за період з квітня 2019 року по 30.01.2021, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Позивачем лише у претензії, яку він надіслав ФОП Кошель О.А. 25.01.2021, були вказані банківські реквізити та заявлена вимога про сплату боргу, для якої встановлений 10 денний термін оплати, а Відповідач 1 отримав претензію 02.02.2021, то строк оплати заборгованості, із урахуванням прострочки Позивача щодо надання Відповідачу 1 банківських реквізитів для сплати орендної плати, сплив лише 12.02.2021. Отже, прострочення Відповідача 1 з оплати оренди та період, за який слід нараховувати інфляційні втрати та 3 відсотки річних, на думку суду, почався з 13.02.2021, а оскільки суд позбавлений права самостійно визначати період стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних, а тому суд вважає, що вимога Позивача про стягнення інфляційних та 3 відсотків річних за період з квітня 2019 року по 30.01.2021 є незаконною і задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що в діях Відповідача-1 відсутні дії, які б свідчили про суттєві порушення умов оспорюваного договору оренди, а тому й підстави для його розірвання відсутні.

14.06.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі №916/403/21.

Відповідач-1 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ТОВ «САНАФАРМ» знаходиться у спірному приміщенні не з підстав укладення із ФОП Кошель О.A. договору суборенди, наявність якого Позивач у встановленому порядку суду не довів, а на підставі укладеного саме з Позивачем договору оренди цього ж нежитлового приміщення ще у 2012 році і передачі Позивачем Відповідачу-2 цього приміщення у користування за актом приймання-передачі. Вказані обставини, а саме перебування в орендованому ФОП Кошель O.A. приміщенні іншої юридичної особи і здійснення нею там господарської діяльності, на думку апелянта-1, свідчать про факт користування вказаним приміщенням саме ТОВ «САНАФАРМ», та неможливість належного використання орендованого приміщення наймачем ФОП Кошель O.A.

Апелянт-1 вказує, що наявність підтвердженого факту невикористання наймачем орендованого приміщення є підставою для застосування судом при вирішенні спору ч. 6 ст. 762 ЦК України (звільнення від сплати орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане), проте господарським судом було помилково застосовано норми ЦК та ГК, які не підлягали застосуванню.

Відповідач-1 зазначає, що рішення суду першої інстанції призведе до подвійного приросту майна позивача (за рахунок орендних платежів з двох орендарів), що є неприпустимим згідно ст.ст. 12. 13, 1212 ЦК України. На підставі цих самих норм підлягає поверненню орендна плата, сплачена орендарем, який не мав можливості користуватися майном.

На думку Відповідача-1 дії позивача, який уклав договір оренди з ФОП Кошель O.A., а згодом створює штучні умови для дострокового розірвання цього договору, чим об`єктивно порушує права орендаря, суперечить його попередній поведінці і є недобросовісними. За вказаних обставин суд першої інстанції мав би застосувати наслідки зловживання стороною своїм правом. Разом з тим, за висновком суду, вказані обставини лише свідчать, що в діях ФОП Кошель O.A. відсутні дії, які б свідчили про суттєві порушення умов оспорюваного договору оренди, але будь-якої оцінки поведінки позивача Зозулі Ю.М. судом зроблено не було.

Відповідач-1 також не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо підсудності цього спору господарському суду та вважає, що законом передбачені підстави для закриття провадження у цій справі.

На думку Відповідача-1, судом першої інстанції не було надано оцінки тим фактам, що рішення по справі може вплинути на права або обов`язки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Керуючись викладеним вище, ФОП Кошель О.А. просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.201, в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в позові Зозулі Ю.М. відмовити в повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2021 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21 залишено без руху; зобов`язано фізичну особу-підприємець Кошель Оксану Анатоліївну протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки; роз`яснено, що при невиконання вимог даної ухвали в частині сплати судового збору та направлення копії скарги іншому учаснику справи, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

22.06.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ФОП Кошель О.А. надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги до якого було додано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі та направлення копії апеляційної скарги на адресу ФОП Зозулі Ю.М.

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 155 від 22.06.2021, у зв`язку з перебування колегії суддів у складі: головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/403/21.

Відповідно витягу з передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.06.2021 справу № 916/403/21 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Богатир К.В., судді Бєляновський В.В., Філінюк І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.07.2021; призначено справу № 916/403/21 до розгляду на 22 липня 2021 року о 15:00; вказано, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

22.06.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Зозулі Юрія Миколайовича на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі №916/403/21.

Позивач зазначив, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам Позивача та не вірно здійснено юридичний аналіз доводам відповідачів, що стало підставою неправильного застосування норм матеріального права, що мають важливе значення для справи з огляду на наступне:

- господарським судом не обґрунтовано не відхилені посилання Відповідача-1 про те, що Позивач ухилявся від прийняття виконання зобов`язання, оскільки з посиланням на положення ст. 537 ЦК України, що в разі ухилення кредитора від прийняття виконання зобов`язання, боржник не позбавлений був права виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса;

- суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо прийняття Позивачем орендної плати за серпень 2019 року, оскільки Зозуля Ю.М. стверджував та стверджує, що не отримував кошти в рахунок орендної плати відповідно до вище вказаного Договору оренди ні в безготівкових, ні в готівкових формах, ні від Відповідача-1 чи її представників з 01.08.2019 та матеріали даної справи підтверджують повернення коштів на рахунок Відповідача-1, 08.08.2019 14:11 год;

- судом першої інстанції не було враховано, що таке істотне порушення орендарем такої умови договору оренди майна, як систематичне (два і більше разів) не своєчасне (у строк встановлений договором) невнесення орендної плати або сплата не в повному обсязі, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю;

- суд першої інстанції не врахував, що предметом договору оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012 було приміщення загальною площею 76.5 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а Зозуля Юрій Миколайович є власником об`єкту нерухомості, загальною площею 76.5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103). З чого слідує висновок, що Відповідач 2 намагається долучити до матеріалів даної справи копії не зрозумілих документів, які не мають відношення до спірного приміщення, в якому перебуває ФОП Кошель О.А на підставі Договору оренди від 01.12.2018;

- суд першої інстанції не надав оцінки пов`язаності Відповідачів, ФОП Кошель O.A. та ТОВ «САНАФАРМ» є пов`язаними особами, оскільки Кошель O.A. є 100% бенефіціаром ТОВ «САНАФАРМ;

- судом першої інстанції в порушення норм Цивільного кодексу України та роз`яснень Вищого господарського суду України в Постанові Пленуму від 29.05.2013 за № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» встановлено чинність Договору №6/12 від 01.04.2012;

- судом першої інстанції не було враховано факт укладання договору суборенди між Відповідачем-1 та ТОВ «САНАФАРМ».

Керуючись викладеним вище, позивач просить рішення Господарського суду Одеської області від 18 лютого 2020 року по справі №916/403/21 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити позов Зозулі Юрія Миколайовича до фізичної особи - підприємця Кошель Оксани Анатоліївни та Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 поновлено Зозулі Юрію Миколайовичу строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Зозулі Юрія Миколайовича на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі № 916/403/21; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.07.2021; об`єднано апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни та Зозулі Юрія Миколайовича в одне провадження для сумісного розгляду у судовому засіданні 22 липня 2021 року о 15:00 год; визначено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2021 по справі №916/403/21 відкрито касаційне провадження у справі №916/403/21 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.03.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021; призначено касаційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 19 липня 2021 року; витребувано з Господарського суду Одеської області/Південно-західного апеляційного господарського суду справу №916/403/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 зупинено провадження у справі № 916/403/21 за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни та Зозулі Юрія Миколайовича на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21 до повернення матеріалів справи № 916/403/21 з Верховного Суду.

09.08.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Зозулі Юрія Миколайовича надійшов відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі № 916/403/21.

Позивач зазначає, що аргумент Відповідача-2 в апеляційній скарзі щодо неможливості використання орендованого приміщення №8 загальною площею 76,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що прийняте було відповідно до Акту приймання-передачі приміщення від 01.12.2018, є необґрунтованим та таким, що суперечить аргументам та фактам, що були встановлені в оскаржуваному Рішенні судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Позивач вказує, що доводи в апеляційній скарзі Відповідача-1 щодо відсутності обов`язку та правових підстав оплати орендних платежів відповідно до умов Договору оренди від 01.12.2018 № 01/12-18 через наявність Відповідача-2 є протиправними, не обґрунтованими, та такими, що не відповідають дійсності, тому не можуть братися судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи, оскільки Відповідач-1 та Відповідач-2 є пов`язаними особами.

Позивач зазначив, що рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2021 у справі №916/647/21, не є належним та допустимим доказом в даній справі, оскільки дане рішення не набрало законної сили та оскаржується в суді апеляційної інстанції.

Керуючись викладеним вище, позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ФОП Кошель O.A. на рішення від 13.05.21 у справі №916/403/21.

10.08.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду повернулися матеріали справи № 916/403/21 з Верховного Суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 поновлено провадження за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни та Зозулі Юрія Миколайовича на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21; призначено розгляд апеляційних скарг Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни та Зозулі Юрія Миколайовича на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21 в судовому засіданні на 23 вересня 2021 року о 15:00 год; визначено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

23.09.2021 у судовому засіданні було оголошено перерву до 04.10.2021 о 15:00.

04.10.2021 у судовому засіданні було оголошено перерву до 18.10.2021 о 14.00

04.10.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни надійшли додаткові пояснення, в яких апелянт просила суд апеляційної інстанції врахувати висновки, викладені у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/647/21.

18.10.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Зозулі Юрія Миколайовича надійшли письмові пояснення. Представник позивача зазначив, що ці пояснення були вже раніше надані ним в усній формі під час судових засідань по даній справі.

У вказаних поясненнях Позивач звертає увагу, що між ТОВ «САНАФАРМ» та ФОП Кошель O.A. існують відносини вирішальної залежності, контролю-підпорядкування, адже Кошель О.А. є єдиним засновником (учасником) ТОВ «САНАФАРМ». Таким чином, подання ФОП Кошель O.A. позову до Господарського суду Одеської області до ТОВ «САНАФАРМ» про усунення перешкод в користуванні приміщенням (справа №916/647/21) прирівнюється до оскарження свого ж рішення, де є єдиним засновником та директором про оренду приміщення та означає, що керівник ТОВ «Санафарм», який діє від імені підприємства як виконавчий орган, оскаржує своє рішення вищого органу ТОВ «САНАФАРМ», з яким не погоджується, тобто діє всупереч рішенням засновника.

Позивач зазначає, що Відповідач-2 не вчинив та не вчиняє дій, спрямованих на порушення прав Відповідача-1 в частині користування спірним приміщенням, оскільки безпосередньо Кошель O.A. є власником ТОВ «САНАФАРМ» (аптеки), як наслідок підписуючи додаткові угоди до Договору від 01.04.2012 та безпосередньо сам Договір від 01.12.2018 №01/12-18 разом з актом приймання передачі від 01.12.2018, не зазнає порушень прав в частині користування приміщенням, оскільки Кошель O.A. усвідомлювала, що у вказаному приміщені знаходиться її аптека.

Позивач також вказує на відсутність преюдиційних фактів в постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №916/647/21.

Окрім того, позивач зазначає, що під час долучення до матеріалів справи постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №916/647/21 клопотання про винятковість випадків, які б дали можливість залучити дану постанову до справи, від Відповідача-1 не надходило.

18.10.2021 у судовому засіданні прийняли участь представники: Зозулі Юрія Миколайовича - адвокат Безсмертна М.Т., Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни - адвокат Савицька О.М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Санафарм» - адвокат Гусаров О.Л.

Оскільки представники сторін з`явилися у судове засідання, то на думку колегії суддів в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційних скарг Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни та Зозулі Юрія Миколайовича на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 у справі № 916/403/21 по суті, адже у даному випадку ніщо не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, при перегляді рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі № 916/403/21 колегія суддів приймає до уваги лише доводи, наведені в апеляційній скарзі чи доповненнях до апеляційної скарги, поданих у межах строку на апеляційне оскарження. Додаткові доводи апелянтів, які були в подальшому наведені у пояснення та заявах сторін, поданих після спливу строку на апеляційне оскарження, та які раніше не зазначалися в апеляційних скаргах, не приймаються колегією суддів до уваги.

Дослідивши матеріли справи, рішення суду апеляційної інстанції, апеляційні скарги, заслухавши пояснення сторін, колегією суддів було встановлено наступне.

01.04.2012 між громадянином України Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) був укладений договір оренди приміщення № 6/12 (надалі - договір № 6/12), за умовами п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

За умовами п. 2.1. договору № 6/12 приміщення, що орендується, надається орендарю для використання під аптечний заклад - Аптека.

Передача та повернення приміщення здійснюється на підставі договору № 6/12 та акту приймання-передачі, що є додатком 1 до договору (п.3.1. договору).

Відповідно до п.4.1. договору термін оренди складає 2 роки 11 місяців з 01.04.2012 до 28.02.2015 з моменту прийняття приміщення на підставі підписаного договору та акту приймання-передачі (додаток 1 до договору).

Якщо жодна сторона в термін 1 (один) місяць до закінчення даного договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на той самий термін і на тих самих умовах, на яких його було підписано (п.4.2. договору).

Пунктом 9.1. договору №6/12 сторони погодили, що його умови зберігають свою силу на протязі всього строку його дії.

Дія договору припиняється внаслідок: загибелі орендованого майна; банкрутства орендаря; дострокового розірвання договору за домовленістю сторін або за рішенням суду (п.9.2. договору).

Згідно з п.9.3. договору дострокове розірвання договору допускається тільки за письмовою згодою сторін.

Всі доповнення та зміни до договору приймаються за згодою сторін та тільки в письмовій формі (п.9.5. договору).

01.06.2012 між громадянином України Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) був підписаний акт приймання-передачі майна, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з п.2.1. акту приміщення вважається переданим у користування орендарю з часу підписання сторонами цього акту приймання-передачі майна відповідно до умов договору оренди № 6/12 від 01.04.2012.

Згідно з п.2.4. акту майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання Акта приймання-передачі (повернення) Майна.

02.03.2015 між громадянином Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) була укладена додаткова угода № 02-03-15 до договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012, відповідно до п. 2 якої сторони погодили, що з моменту її підписання строк дії договору № 6/12 продовжено сторонами на підставі п.4.2. договору, тобто договір з 28.02.2015 пролонгується на 2 роки 11 місяців (з 28.02.2015 до 28.01.2018).

26.01.2018 між громадянином Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) була укладена додаткова угода № 26-01-18 до договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012, відповідно до п. 1 якої сторони погодили, що з моменту підписання цієї додаткової угоди строк дії договору № 6/12 продовжено сторонами на підставі п.4.2. договору, тобто договір з 28.01.2018 пролонгується на 2 роки 11 місяців (з 28.01.2018 до 28.12.2020).

01.12.2018 між ФОП Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ФОП Кошель О.А. (орендар) був підписаний договір оренди приміщення № 01/12-18 (надалі - договір № 01/12-18), за умовами п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

За умовами п. 2.1. договору № 01/12-18 приміщення, що орендується, надається орендарю для використання під аптечний заклад - Аптека.

Передача та повернення приміщення здійснюється на підставі договору № 01/12-18 та акту приймання-передачі, що є додатком 1 до договору (п.3.1. договору).

Відповідно до п.4.1. договору термін оренди складає 2 роки 11 місяців з 01.12.2018 до 01.12.2021 з моменту прийняття приміщення, що орендується на підставі підписаного договору та акту приймання-передачі (додаток 1 до договору).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору (п.4.2. договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що розмір орендної плати складає 28 000,00 грн, розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін, але не частіше одного разу на рік. Орендна плата нараховується з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення в оренду (додаток 1 до договору).

Орендна плата сплачується щомісячно в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця в строк не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним (п.5.2. договору).

Орендодавець має право перевіряти використання приміщення за призначенням не частіше одного разу на рік (п.6.2. договору).

За умовами п.7.2. договору орендар має право передавати орендоване приміщення в суборенду іншим особам чи організаціям за письмовим погодженням орендодавця.

Відповідно до п.9.1. договору його умови зберігають свою силу на протязі всього строку дії договору.

Договір оренди припиняється внаслідок: загибелі орендованого майна; банкрутства орендаря та дострокового розірвання договору за домовленістю сторін або за рішенням суду (п.9.2 договору).

Пунктом 9.3. договору встановлено, що дострокове розірвання договору допускається тільки за письмовою згодою сторін.

Всі доповнення та зміни до договору приймаються за згодою сторін та тільки в письмовій формі (п.9.5. договору).

01.12.2018 між ФОП Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ФОП Кошель О.А. (орендар) був підписаний акт приймання-передачі приміщення, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У період з грудня 2018 по березень 2019 включно ФОП Кошель щомісяця сплачувала передбачену договором оренди № 01/12-18 орендну плату на рахунок ФОП Зозулі Ю.М., що підтверджується випискою з рахунку Відповідача-1 у АТ "УКРСИББАНК"(т.с.1, а.с. 218-220).

21.03.2019 гр. Зозуля Ю.М. на підставі договору купівлі-продажу, продав, а гр. ОСОБА_3 придбала у власність приміщення АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 21.03.2021 за реєстр. № 390.

25.03.2019 на підставі власного рішення ФОП Зозуля Ю.М. припинив свою підприємницьку діяльність, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис за № 4003195 (т.с.1, а.с.137).

У період з квітня 2019 року по серпень 2019 року ФОП Кошель О.А. щомісяця сплачувала передбачувану договором оренди № 01/12-18 орендну плату на рахунок нового власника гр. ОСОБА_3 , проте грошові кошти повертались Відповідачу-1 із призначенням - повернення помилково зарахованих коштів (т.с.1, а.с. 221-222).

05.08.2019 між гр. ОСОБА_3 та Зозулею Ю.М. був укладений договір про розірвання договору купівлі-продажу, серія та номер:1276. На підставі цього договору приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні відомості, згідно яких Зозуля Ю.М. знов набув право власності на приміщення АДРЕСА_2 .

04.08.2019 гр. Зозуля Ю.М. звернувся з листом (т.с.1, а.с.58) до ФОП Кошель О.А., в якому із посиланням на те, що у орендованому нежитловому приміщенні розташована та здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі лікарськими засобами та виробами медичного призначення аптека № 11 ТОВ "САНАФАРМ", та те, що своєї згоди на передачу цього приміщення в суборенду ТОВ "САНАФАРМ" орендодавець орендарю не надавав, у зв`язку із порушенням істотних умов договору оренди та чинних норм законодавства, вимагав від ФОП Кошель О.А. розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 01.12.2018 та повернення орендованого приміщення.

03.09.2019 за ініціативою гр. Зозулі був складений акт, в якому був зафіксований факт того, що в орендованому ФОП Кошель О.А. нежитловому приміщенні розташована аптека № 11 ТОВ "САНАФАРМ". Акт підписано чотирма фізичними особами, в тому числі Зозулею Ю.М.

У вересні ФОП Кошель О.А. намагалась сплатити передбачену договором оренди № 01/12-18 орендну плату на рахунок ФОП Зозуля Ю.М., відкритий у ООДАТ "РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у м. Одесі, проте грошові кошти, оплачені за оренду у вересні 2019 року повернулись Відповідачу 1 із формулюванням: у зв`язку із закриттям рахунку отримувачем (т.с.1, а.с. 223).

20.11.2019 ФОП Кошель О.А. звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_3, Зозулі Ю.М. про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень та спонукання до виконання умов договору оренди нежитлових приміщень шляхом зобов`язання Зозулі Ю.М. надання реквізитів належного банківського рахунку для розрахунків за договором оренди від 01.12.2018 № 01/12-18.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 18.08.2021 по справі № 495/3675/19 в задоволенні позовних вимог ФОП Кошель О.А. до ОСОБА_3 , Зозулі Ю.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ТОВ "Санафарм", про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень та спонукання до виконання умов договору оренди нежитлових приміщень відмовлено.

Крім того 20.11.2019 ФОП Зозуля Ю.М. звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до ФОП Кошель О.А., за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "САНАФАРМ", в якій просив суд визнати недійсним договір оренди від 01.12.2018, укладений між ФОП Зозуля Ю.М. та ФОП Кошель О.А.

18.02.2020 рішенням Господарського суду Одеської області по справі № 916/3461/19 у задоволені позову ФОП Зозулі Ю.М. до ФОП Кошель О.А. про визнання договору оренди недійсним - відмовлено повністю. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 рішення господарського суду по справі № 916/3461/19 залишено без змін.

11.02.2021 ФОП Кошель звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Зозулі Ю.М. про зобов`язання прийняти орендну плату. Позовна заява прийнята до розгляду (справа № 916/332/21). На час розгляду справи № 916/403/21 провадження у справі № 916/332/21 було зупинено до винесення рішення Білгород-Дністровським міжрайонним судом по справі № 495/3675/19.

25.01.2021 Зозуля Ю.М. надіслав ФОП Кошель О.А. повідомлення про порушення умов договору оренди нежилого приміщення № 01/12-18 від 01.12.2018, в якому посилаючись на умови наведеного договору оренди зазначив, що ФОП Кошель О.А. як орендарем грубо порушуються умови договору оренди, про що орендодавцем неодноразово наголошувалось орендарю, а тому оскільки станом на 25.01.2021 у ФОП Кошель О.А. виникла заборгованість по сплаті орендної плати більш ніж за три календарні місяця, а також той факт, що орендоване нежитлове приміщення без згоди орендодавця було передано орендарем у суборенду, запропонував знову розірвати спірний договір оренди, повернути орендоване нерухоме майно та сплатити заборгованість з орендної плати за договором.

Цього ж дня Позивачем на адресу Відповідача-1 була виставлена претензія, в якій із посиланням на допущені порушення умов договору, Зозуля Ю.М. зазначив, що станом на 25.01.2021 за ФОП Кошель О.А. рахується загальна заборгованість з орендної плати у розмірі 616 000,00 грн (виходячи із 28000 грн у місяць за 22 місяці з квітня 2019 по січень 2021 включно), а тому Позивач вимагав до Відповідача-1 негайно сплатити суму заборгованості з орендної плати в розмірі 616 000 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський поточний рахунок Позивача ІВАN НОМЕР_1 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (поповнення рахунку НОМЕР_2 Зозуля Ю.М. НОМЕР_3 ).

Окрім зазначеного, Позивач попередив, що у випадку незадоволення ФОП Кошель О.А. у десятиденний термін його грошових вимог, він вимушений буде звернутись до Господарського суду за захистом своїх прав.

02.02.2021 ФОП Кошель О.А. отримала претензію Позивача.

Щодо вимоги Зозулі Ю.М. про стягнення з ФОП Кошель О.А. заборгованості з орендної плати за 22 місяця в сумі 616000 грн., інфляційних втрат та 3 відсотків річних за період з квітня 2019 року по 30.01.2021, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 11 Цивільного Кодексу України встановлює, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 т. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.509 зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарський кодекс не встановлює спеціального правила щодо моменту укладення договору оренду, тому застосовуються приписи Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Тобто частина перша наведеної вище статті визначає момент укладення консенсуальних договорів, а для укладення реальних договорів однієї лише згоди сторін недостатньо, а необхідно вчинення певної дії.

Відповідно до частини другої зазначеної статті реальний договір вважається укладеним саме з моменту передання майна або вчинення іншої дії

Відповідно до ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

Відповідно до ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

За змістом даних норм Цивільного та Господарського кодексів України договір оренди за правовою природою є, зокрема, реальним та як реальний договір він вважається укладеним з моменту передачі об`єкта оренди орендареві.

У даному випадку, 01.12.2018 між ФОП Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ФОП Кошель О.А. (орендар) був підписаний договір оренди приміщення № 01/12-18.

Окрім того, 01.12.2018 між ФОП Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ФОП Кошель О.А. (орендар) був підписаний акт приймання-передачі приміщення, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Однак, як було встановлено вище 01.04.2012 між громадянином України Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) був укладений договір оренди приміщення № 6/12 (надалі - договір № 6/12), за умовами п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

01.06.2012 між громадянином України Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) був підписаний акт приймання-передачі майна, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Даним актом було встановлено, що приміщення вважається переданим у користування орендарю з часу підписання сторонами цього акту приймання-передачі майна відповідно до умов договору оренди № 6/12 від 01.04.2012.

Актом також було визначено, що майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання Акту приймання-передачі (повернення) Майна.

Колегія суддів зазначає, що предметом договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.06.2012 є тотожне нежитлове приміщення, що і у договорі оренди приміщення № 01/12-18 від 01.12.2018. Вказане приміщення на умовах цих двох договорів повинно використовуватися орендарем під аптечний заклад - Аптека. Доказів того, що за адресою АДРЕСА_2 функціонує дві Аптеки у різних приміщеннях, матеріали справи не містять.

02.03.2015 та 26.01.2018 між громадянином Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) були укладені додаткові угоді № 02-03-15 та № 26-01-18 до договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012, якими договір оренди нежилого приміщення було пролонговано спочатку до 28.01.2018, а потім до 28.12.2020.

Колегія суддів доходить до висновку, що Зозуля Ю.М. та ТОВ «САНАФАРМ» продовжили дію договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012 до 28.12.2020, шляхом укладення додаткових угод № 02-03-15 та № 26-01-18.

Окрім того, колегія суддів вважає, що договір оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.06.2012 було автоматично пролонговано без укладення додаткових угод з цього питання і після 28.12.2020, з огляду на наступне.

Пунктом 4.2. Договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012 встановлено, що якщо жодна сторона в термін 1 (один) місяць до закінчення даного договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на той самий термін і на тих самих умовах, на яких його було підписано.

Колегія суддів бере до уваги, що сторони вказаною умовою Договору передбачили саме можливість автоматичної пролонгації строку його дії без укладання з цього питання будь-яких додаткових угод.

Сторонами Договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.06.2012 є громадянин України Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар). Інших осіб в якості сторін цей Договір не передбачав.

Сторонами спору не було надано жодних доказів того, що саме Зозуля Ю.М. чи ТОВ «САНАФАРМ» безпосередньо зверталися один до одного як сторони вказаного Договору протягом 1 місяця до 28.12.2020 з заявою про намір розірвати Договір оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 по справі №916/647/21 було зокрема встановлено наступне:

« 15.05.2019 фізична особа - підприємець Кошель Оксана Анатоліївна, звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ» з листом № 15/02, яким проінформовано про укладення договору оренди та проханням у 7-ми денний строк звільнити займане приміщення.

08.01.2021 фізична особа - підприємець Кошель Оксана Анатоліївна повторно звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ» з листом № 08/01, який містить вимогу про звільнення приміщення, яке було передано позивачу у користування згідно договору оренди нежилого приміщення від 01.12.2018 р. № 01/12-18.»

Однак, колегія суддів у даній справі вважає, що такі звернення ФОП Кошель О.А., яка не є стороною договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012, до ТОВ «САНАФАРМ» не можна розцінювати як заяву про намір саме Зозулі Ю.М. розірвати Договір оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.06.2012, оскільки відповідна заява згідно умов п. 4.2 Договору №6/12 від 01.06.2012 має бути направлена виключно стороною цього Договору, а не стороною іншого договору.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що оскільки безпосередньо сторони Договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.06.2012 за місяць до його закінчення, тобто за місяць до 28.12.2020, не заявили про свій намір розірвати даний договір, то його дію було автоматично пролонговано на 2 роки 11 місяців, тобто до 28.11.2023.

Висновок, викладений у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 по справі №916/647/21, відповідно до якого договір оренди від 01.04.2012 № 6/12, укладений між Зозулею Ю.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ», припинив свою дію 28.12.2020 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, колегією суддів не приймається до уваги як обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі в порядку ч. 4 ст. 75 ГПК України, оскільки вказаний висновок суду в іншій справі фактично є правовою оцінкою, наданої судом строку дії договору оренди №6/12 від 01.04.2012, між тим в силу частини сьомої статті 75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Таким чином нежитлове приміщення № 8, загальною площею 76,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, знаходиться у користуванні ТОВ «САНАФАРМ» починаючи з 01.06.2012, що підтверджується наявними у матеріалах справи Договором оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012 та актом приймання-передачі майна від 01.06.2012 до даного договору, а також поясненнями представників сторін. Вказані обставини на думку колегії суддів є доведеними належними та допустимими доказами при розгляді даної справи, не були спростовані у встановленому законом порядку.

У матеріалах даної справи відсутні докази того, що Договір оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012 припинив свою дію з підстав, встановлених п. 9.2. договору внаслідок: загибелі орендованого майна; банкрутства орендаря; дострокового розірвання договору за домовленістю сторін або за рішенням суду.

Частиною 2 ст. 795 ЦК України встановлено спеціальний порядок повернення предмета договору найму майна, відповідно до якого повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

У матеріалах справи відсутній Акт приймання-передачі, яким би ТОВ «САНАФАРМ» як орендар згідно Договору оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012, повернуло спірне нежитлове приміщення № 8, загальною площею 76,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , його власнику Зозулі Ю.М.

Факт знаходження даного приміщення у користуванні ТОВ «САНАФАРМ» не заперечується самим позивачем, оскільки однією з позовних вимог у даному спорі була вимога про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ» з нежитлового приміщення № 8, загальною площею 76,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . З цього питання позивач складав відповідні акти, якими засвідчував перебування спірного майна у користуванні саме Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ», та саме цими актами обґрунтовував свої позовні вимоги про виселення відповідача з приміщення.

Факт використання Товариством з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ», м. Одеса нежитлового приміщення №8, загальною площею 76,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, також був встановлений Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 по справі №916/647/21.

З огляду на те, що починаючи з 01.06.2012 та по час звернення Зозулі Ю.М. з позовною заявою у даному спорі нежитлове приміщення №8, загальною площею 76,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , фактично знаходиться у користуванні ТОВ «САНАФАРМ», що підтверджується наявними у матеріалах справи Договором оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012 та актом приймання-передачі майна від 01.06.2012 до даного договору, та таке приміщення не було повернуто його власнику за актом приймання-передачі (повернення) майна, то колегія суддів доходить до висновку, що дане спірне майно де-факто не могло бути передано у користування ФОП Кошель О.А., адже майно фізично знаходилося у користуванні іншої юридичної особи.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Акт приймання-передачі приміщення від 01.12.2018, підписаний між ФОП Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ФОП Кошель О.А. (орендар), носить виключно формальний характер та не відображає дійсних обставин у правовідносинах між сторонами спору, тому не може підтверджувати факт передачі приміщення в оренду загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, оскільки дане приміщення знаходилося на законних підставах у користуванні ТОВ «САНАФАРМ» на день підписання вказаного Акту та не було повернуто власнику у встановлений законом та договором №6/12 від 01.04.2012 спосіб. Докази такого повернення у матеріалах справи відсутні станом на теперішній час.

Діюче законодавство України не передбачає подвійної оренди, а також можливості укладання нового договору оренди майна його власником з іншим орендарем без припинення дії попереднього договору оренди цього ж самого майна та фактичного повернення орендованого майна попереднім орендарем такому власнику. Без фактичного повернення майна первісним орендарем його власнику підписання нового договору оренди разом із формальним підписанням акту приймання-передачі не буде мати юридичних наслідків для нового орендаря та власника майна, оскільки суть орендних правовідносин полягає у фактичному користуванні майном для орендаря.

Керуючись викладеним вище, оскільки ФОП Кошель О.А. як орендарю спірне майно не було фактично передано ФОП Зозулею Ю.М. як орендодавцем, то сторонами Договору №01-12-18 від 01.12.2018 не було дотримано вимог ч.2 ст. 640 ЦК України, за таких обставин Договір оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018 не може вважатися укладеним.

Таким чином у ФОП Кошель О.А. не виникло право на користування нежитловим приміщення №8, загальною площею 76,5 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, у зв`язку з тим, що Договір оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018 є неукладеним.

У той же час, у ФОП Кошель О.А. не виникло обов`язку вносити орендну плату за Договором оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018, адже він є неукладеним.

Щодо оплат, здійснених ФОП Кошель О.А. у період з грудня 2018 року по березень 2019 року, то на думку колегії суддів такі дії не є оплатами на виконання умов договору оренди № 01/12-18, оскільки відповідний договір визнаний колегією суддів неукладеним, тому у ФОП Кошель О.А. не виникло зобов`язання по сплаті орендної плати, а у Зозулі Ю.М., відповідно, не виникло право отримувати відповідні кошти.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення основного боргу, адже у ФОП Кошель О.А. не виникло обов`язку вносити орендну плату за Договором оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018, тому позовні вимоги Зозулі Ю.М. про стягнення з ФОП Кошель О.А. заборгованості з орендної плати за 22 місяця в сумі 616000 грн. є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з Відповідача-1 інфляційних втрат та 3 відсотків річних за період з квітня 2019 року по 30.01.2021, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку, у ФОП Кошель О.А. як орендаря взагалі не виникло грошового зобов`язання перед Зозулею Ю.М. як орендодавця, тому воно не могло бути простроченим, а отже відсутні підстави для нарахування 3 відсотків річних та інфляційних втрат, позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про розірвання договору.

На думку колегії суддів, вимога Позивача про розірвання спірного договору оренди № 01/12-18 від 01.12.2018 у зв`язку із суттєвим порушенням Відповідачем 1 його умов не підлягає задоволенню, оскільки даний договір оренди № 01/12-18 від 01.12.2018 взагалі не був укладений, тобто є таким, що не відбувся, а отже він не може бути розірваним.

Щодо вимоги про виселення.

Щодо вимоги Зозулі Ю.М. про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ» з нежитлового приміщення № 8, загальною площею 76,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено вище, спірне нежитлове приміщення № 8, загальною площею 76,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ» на підставі Договору оренди нежилого приміщення №6/12 від 01.04.2012 (даний договір є пролонгованим до 28.11.2023) та акту приймання-передачі майна від 01.06.2012 до даного договору.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ» використовує нежитлове приміщення № 8, загальною площею 76,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на законних підставах, тому відсутні підстави для виселення ТОВ "САНАФАРМ" із спірного нежитлового приміщення та відповідно позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги Зозулі Ю.М. , колегія суддів зазначає наступне.

Посилання Зозулі Ю.М. на те, що судом першої інстанції в порушення норм Цивільного кодексу України та роз`яснень Вищого господарського суду України в Постанові Пленуму від 29.05.2013 за № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» встановлено чинність Договору №6/12 від 01.04.2012, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 793 ГПК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

У даному випадку Договір оренди №6/12 від 01.04.2012 спочатку було укладено на строк 2 роки 11 місяців, що є менше ніж три роки.

02.03.2015 між громадянином Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) була укладена додаткова угода № 02-03-15 до договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012, відповідно до п. 2 якої сторони погодили, що з моменту її підписання строк дії договору № 6/12 продовжено сторонами на підставі п.4.2. договору, тобто договір з 28.02.2015 пролонгується на 2 роки 11 місяців (з 28.02.2015 до 28.01.2018), що знову є менше ніж три роки.

26.01.2018 між громадянином Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) була укладена додаткова угода № 26-01-18 до договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012, відповідно до п. 1 якої сторони погодили, що з моменту підписання цієї додаткової угоди строк дії договору № 6/12 продовжено сторонами на підставі п.4.2. договору, тобто договір з 28.01.2018 пролонгується на 2 роки 11 місяців (з 28.01.2018 до 28.12.2020), що є менше ніж три роки.

Відповідно до п. 2.9 роз`яснень Вищого господарського суду України в Постанові Пленуму від 29.05.2013 за № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» встановлено:

Якщо із закінченням строку договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) його дію було продовжено і наведене призвело до збільшення загального строку користування орендованим майном, який складає понад три роки, це не може бути підставою для визнання такого договору нікчемним у зв`язку з відсутністю його нотаріального посвідчення та державної реєстрації, якщо на момент укладення такого договору він відповідно до частини другої статті 215 ЦК України відповідав вимогам частини другої статті 793 та статті 794 ЦК України.

У разі якщо внаслідок внесення змін до договору така його істотна умова як строк його дії сторонами визначено більше, ніж три роки (а саме, якщо додатковою угодою відповідним чином змінюється пункт договору, який передбачав менш ніж трирічний строк), то, за загальним правилом, передбаченим статтею 654 ЦК України, відповідна додаткова угода чи договір у редакції такої угоди підлягають нотаріальному посвідченню, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, у випадку неодноразової пролонгації договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на підставі статті 764 ЦК України чи частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (строк дії якого менший трьох років) немає підстав для його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

У даному випадку договір оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012 було укладено та пролонгувався кожного разу на строк менше ніж 3 роки, тому, керуючись висновками Вищого господарського суду України, колегія суддів вважає, що Договір оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012 та додаткові угоди не підлягали нотаріальному посвідченню.

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги доводи Зозулі Юрія Миколайовича , м. Одеса про те, що фізична особа - підприємець Кошель Оксана Анатоліївна є кінцевим беніфіціаром та власником 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАФАРМ» і це може бути підставою для задоволення позовних вимог у даній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Враховуючи закріплене приписами чинного законодавства поняття суб`єкта господарювання, якими виступають юридичні особи та фізичні-особи підприємці, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність правових підстав для ототожнення господарської діяльності та інтересів вказаних суб`єктів господарювання, навіть у випадку здійснення фізичною особою вирішального впливу на діяльність юридичної особи.

В будь-якому випадку ТОВ "САНАФАРМ" як юридична особа та Кошель О.А. як приватний підприємець не могли одночасно мати в користуванні одне й теж приміщення на умовах двох різних договорів оренди. Таке не передбачено діючим законодавством України

Посилання Зозулі Ю.М. на те, що судом першої інстанції не було враховано факт укладання договору суборенди між Відповідачем-1 та ТОВ «САНАФАРМ», не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Перш за все, позивачем не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції даний договір суборенди як письмовий доказ у вигляді документа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку Зозулею Ю.М. не було доведено належними та допустимими доказами факту укладення договору суборенди.

Інші доводи Зозулі Ю.М. також не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони стосуються того, що суд першої інстанції не взяв до уваги неналежне виконання умов Договору оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018 з боку ФОП Кошель О.А., однак колегією суддів було встановлено, що даний договір є неукладеним. Тому оцінка належного чи неналежного виконання умов договору, який не був укладеним, на думку колегії суддів не може вплинути на вирішення спору по суті.

Щодо доводів ФОП Кошель О.А. колегія суддів зазначає наступне.

Доводи Відповідача-1 про знаходження ТОВ «САНАФАРМ» у спірному приміщенні та неможливість належного використання орендованого приміщення наймачем ФОП Кошель O.A. приймаються колегією суддів до уваги як такі, що відповідають фактичним обставинам у справі.

Колегія суддів також погоджується з доводом Відповідач-1 про те, що рішення суду першої інстанції призведе до подвійного приросту майна позивача (за рахунок орендних платежів з двох орендарів), що є неприпустимим згідно ст.ст. 12. 13, 1212 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що невжиття судом першої інстанції до позивача наслідків зловживання стороною, у даному випадку позивачем, своїми правами жодним чином не може вплинути на вирішення спору по суті. А факт наявності відповідного зловживання правами та відповідно необхідність вжиття заходів за наслідком такого зловживання має бути встановлено судом, у даному випадку суд першої інстанції не вбачав за необхідне вчиняти такі дії.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання ФОП Кошель О.А. про те, що даний спір є не підсудним господарському суду, оскільки підставами заявленого позову були саме правовідносини, які виникли між Зозулею Ю.М. та ФОП Кошель О.А. стосовно договору оренди №01/12-18 від 01.12.2018 (сторонами даного договору були ФОП Зозуля Ю.М. - орендодавець та ФОП Кошель О.А. - орендар) та, як зазначає Позивач, передачі у суборенду ТОВ «САНАФАРМ», без погодження з Позивачем, спірного приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У даному випадку, підставою для звернення до суду був правочин, сторонами якого були фізичні особи-підприємці, тому даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Посилання ФОП Кошель О.А. на те, що судом першої інстанції не було надано оцінки тим фактам, що рішення по справі може вплинути на права або обов`язки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Відповідач-1 зверталась до суду першої інстанції з клопотанням про залучення до участі у справі третіх осіб, однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки воно було подано не на стадії підготовчого провадження, а вже під час розгляду справи по суті.

Окрім того, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для залучення до розгляду справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за власною ініціативою суду в якості третіх осіб, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Як було встановлено вище: 21.03.2019 гр. Зозуля Ю.М. на підставі договору купівлі-продажу, продав, а гр. ОСОБА_3 придбала у власність приміщення АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу. 05.08.2019 між гр. ОСОБА_3 та Зозулею Ю.М. був укладений договір про розірвання договору купівлі-продажу, серія та номер:1276. На підставі цього договору приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні відомості, згідно яких Зозуля Ю.М. знов набув право власності на приміщення АДРЕСА_2 . У період з квітня 2019 року по серпень 2019 року ФОП Кошель О.А. щомісяця сплачувала передбачувану договором оренди № 01/12-18 орендну плату на рахунок нового власника гр. ОСОБА_3 , проте грошові кошти повертались Відповідачу-1 із призначенням - повернення помилково зарахованих коштів (т.с.1, а.с. 221-222).

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що при розгляді справи №916/403/21 жодним чином не зачіпалися права чи обов`язки ОСОБА_3 , що, зокрема, вбачається з мотивувальної та резолютивної частин рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 та даної постанови апеляційного суду.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для залучення ОСОБА_4 до участі у даній справі у якості третьої особи, оскільки той факт, що вона лише є дружиною позивача, жодним не чином не говорить про те, що питання про її права та обов`язки буде вирішуватися під час розгляду справи № 916/403/21, адже вона не виступає стороною спірних правочинів, не підписувала будь-які документи, пов`язані із придбанням прав та обов`язків за цим правочином.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи та не було встановлено, що Договір оренди нежилого приміщення №01/12-18 від 01.12.2018 був неукладеним, також в цій частині мала місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов хибного висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ФОП Кошель О.А. підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі № 916/403/21 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову Зозулі Юрія Миколайовича в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни 588 000,00 грн. заборгованості з орендної плати, 8 820,00 грн. судового збору.

Колегія суддів також зазначає, що Зозулею Ю.М. не було доведені належними доказами обставини, які є підставою для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі № 916/403/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому апеляційна скарга Зозулі Юрія Миколайовича підлягає залишенню без задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позову повністю, витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви покладаються на позивача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги Зозулі Юрія Миколайовича , витрати Зозулі Юрія Миколайовича по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на позивача.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги ФОП Кошель О.А, витрати ФОП Кошель О.А. по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зозулі Юрія Миколайовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі № 916/403/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Зозулі Юрія Миколайовича в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни 588 000,00 грн. заборгованості з орендної плати, 8 820,00 грн. судового збору.

Витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви покласти на позивача.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 по справі № 916/403/21 залишити без змін.

Витрати Зозулі Юрія Миколайовича по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Зозулю Юрія Миколайовича .

Стягнути з Зозулі Юрія Миколайовича (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 13 230,00 грн.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.10.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк