ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" жовтня 2021 р. Cправа №902/363/21

Суддя Господарського суду Вінницької області О.Нешик, при секретарі судового засідання Н. Шаравській, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", м.Вінниця

до фізичної особи - підприємця Данильченка Олександра Олександровича, с.Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області

про стягнення 15693,12 грн заборгованості за теплову енергію

представники сторін в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ :

Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця Данильченка Олександра Олександровича 15693,12 грн заборгованості за теплову енергію.

Як слідує із позовної заяви в якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 15.02.2006 між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Постачальник) та Фізичною особою підприємцем Данильченком Олександром Олександровичем (Споживач) укладено договір на постачання та споживання теплової енергії №386.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного договору в частині здійснення розрахунків за отриману теплову енергію, за останнім утворилась заборгованість в сумі 15693,12 грн.

Поряд з тим, на момент вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі відомості відносно Данильченка Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - відсутні.

Згідно ч.6 ст.176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Враховуючи зазначену норму Кодексу, 19.04.2021 Господарський суд Вінницької області звернувся до Вінницької міської ради з запитом щодо надання відомостей про місце проживання (перебування) фізичної особи Данильченка Олександра Олександровича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

У відповідь на вказане звернення від Департаменту надання адміністративних послуг Вінницької міської ради до суду надійшла довідка №27653 від 22.04.2021, згідно якої: Данильченко Олександр Олександрович ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 07.05.2021 позовну заяву комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" №05/ПП/97 від 12.04.2021 залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків - шляхом направлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів за адресою місця реєстрації та строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

20.05.2021 на виконання вимог ухвали суду від 07.05.2021 позивачем подано до суду докази направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів за адресою місця реєстрації.

Ухвалою суду від 25.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/363/21 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15.07.2021.

23.06.2021 до суду надійшло повідомлення відповідача, згідно змісту якого останній повідомляє, що з відкритих джерел йому стало відомо про відкриття провадження у справі №902/363/21. На момент складання даної заяви ним не отримано вимогами або позовної заяви щодо відкритого провадження. Разом з тим, відповідач повідомляє, що йому відомо про виконавче провадження АСВП №60766909, яке перебувало на виконанні в Замостянському ВДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, протягом 10 років, а також про те, що приватним виконавцем було відмовлено у відкритті проваджена щодо стягнення заборгованості за договором на постачання та споживання теплової енергії №386 від 15.02.2006 в зв`язку закінченням строку позовної давності.

29.06.2021 до суду надійшла заява відповідача про застосування строку позовної давності.

На визначену судом дату (15.07.2021) в судове засідання з`явилися представник позивача та відповідач.

В судовому засіданні відповідачем заявлено усне клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

За наслідками судового засідання судом постановлено ухвалу (із занесення її до протоколу судового засідання) про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання на 21.09.2021 о 10:30 год.

21.09.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за наявними матеріалами без участі представника позивача. У поданій заяві позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

За наслідками судового засідання, яке відбулося (21.09.2021) судом постановлено ухвалу (із занесенням її до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 19.10.2021 об 11:00 год.

Також судом було постановлено повідомити позивача про дату час та місце розгляду справи по суті шляхом оформлення відповідної телефонограми.

22.09.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме копій Договору оренди будівель/споруд, приміщень/№15-4М від 01.07.2007 та Договору про встановлення земельного сервітуту від 21.05.2007 разом з доказами направлення вказаного клопотання позивачу.

На визначену судом дату (19.10.2021) в судове засідання представники сторін не з`явилися.

Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався при цьому про дату час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, наявною в матеріалах справи (а.с. 89, том 1).

При цьому суд бере до уваги заяву позивача про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи по суті повідомлений під розписку (а.с. 74, том 1).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, 15.02.2006 між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Данильченком Олександром Олександровичем укладено Договір №386 на постачання та споживання теплової енергії.

За період з лютого 2009 по липень 2010 позивачем відповідачу в приміщення, що знаходиться за адресою вул.Айвазовського, буд.25, м.Вінниці здійснювалось постачання теплової енергії на загальну суму 15693,12 грн, що підтверджується дублікатами актів здачі-виконаних робіт (а.с. 15-32, том 1).

В рахунок погашення заборгованості за вказаний період платежі відповідачем не сплачувались. Здійснені відповідачем в червні, липні 2011 платежі в сумі 1430,28 грн, зараховані позивачем за попередній період, яка склалась станом 01.02.2009 і була стягнута з відповідача за рішенням Господарського суду Вінницькою області від 11.08.2009 у справі №13/2-09.

Відповідно до інформації, наданої Управління комунального майна Вінницької міської ради від 15.07.2010 №07-01-03-18087 приміщення за адресою: вул.Айвазовського, 25, звільнено відповідачем, а тому послуги з теплопостачання з 01.08.2010 відповідачу не надавались.

Так згідно наданої позивачем виписки з журналу нарахувань і оплати за період з лютого 2009 року по липень 2010 року по особовому рахунку відповідача рахується заборгованість в сумі 22 407,54 грн, яка складається з залишку заборгованості за рішенням Господарського суду Вінницької області від 11.08.2009 у справі №13/2-09 в сумі 6714,42 грн та заборгованості за поставлену теплову енергію за період з лютого 2009 року по липень 2010 року в сумі 15 693,12 грн, яка є предметом розгляду у даній справі.

Відповідач заявлені позовні не визнає та зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення зазначеної заборгованості.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа.

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Частиною першою статті 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором поставки товару, регулювання правовідносин за яким здійснюється на підставі норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та § 1 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Тлумачення наведених норм свідчить, що договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару зумовлює обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

Статтею 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам (далі Закон) визначений обов`язок споживачів теплової енергії визначений, статтею 19 цього Закону, згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, в силу умов укладеного договору та в силу актів цивільного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері теплопостачання у відповідача щомісячно виникає обов`язок щодо оплати фактично спожитої теплової енергії.

При цьому матеріали справи містять копію Договору №386 від 15.02.2006.

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник бере на себе зобов`язання постачати теплову енергію в потрібних обсягах, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами (нормами) в терміни, передбачені цим Договором.

Пунктом 3.2.3. Договору передбачено, обов`язок споживача щомісяця з 6-го по 10-те число з`являтись до постачальника для отримання рахунку на оплату за надані послуги та 20 числа його оплачувати. Відмова від отримання рахунку не звільняє споживача від виконання зобов`язань по даному договору.

Згідно пункту 6.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів - не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

За період з лютого 2009 по липень 2010 позивачем відповідачу в приміщення, що знаходиться за адресою вул.Айвазовського, буд.25, м.Вінниці здійснювалось постачання теплової енергії на загальну суму 15693,12 грн, що підтверджується дублікатами актів здачі-виконаних робіт (а.с. 15-32, том 1).

В рахунок погашення заборгованості за вказаний період платежі відповідачем не сплачувались. Здійснені відповідачем в червні, липні 2011 платежі в сумі 1430,28 грн, зараховані позивачем за попередній період, яка склалась станом 01.02.2009 і була стягнута з відповідача за рішенням Господарського суду Вінницькою області від 11.08.2009 у справі №13/2-09.

За твердженням позивача, станом на 01.04.2021 борг відповідача перед позивачем за період становить 22407,54 грн, що складається з залишку заборгованості в сумі 6714,42 грн згідно рішення Господарського суду Вінницької області у справі №13/2-09 та заборгованості за період з лютого 2009 року по липень 2010 року в сумі 15693,12 грн, яку відповідач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз приписів статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" дозволяє зробити висновок про те, що бухгалтерський облік ведеться підприємством з метою надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства; на даних бухгалтерського обліку ґрунтується податкова звітність підприємства. Бухгалтерському обліку підлягають господарські операції - дії (події), що викликають зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а також їх результати, що полягають у реальній зміні майнового стану суб`єкта господарювання. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складаються під час їх здійснення, а якщо це неможливо - безпосередньо після закінчення господарських операцій.

Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця (висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №804/15389/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №925/291/18).

За своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19).

Висновок щодо підтвердження факту господарської операції саме первинними документами викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.08.2020 у справі №922/2081/19, від 04.11.2020 у справі №910/9739/19, від 18.11.2020 у справі №920/61/19.

З огляду на викладене, всі господарські операції повинні підтверджуватися первинними документами. До таких зокрема належать: видаткові накладні, рахунок фактура, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт або акт прийманні виконаних робіт, акти приймання - передачі наданих послуг, банківські виписки, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості, касові ордери (прибутковий та видатковий), бухгалтерська довідка.

Саме вказані документи розкривають внутрішню суть господарської операції, її справжність, економічну вигоду, ділову мету. Якщо таких документів немає у матеріалах справи, то тоді неможливо підтвердити реальність та товарність спірної господарської операції.

Як визначає ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи зі змісту даного принципу господарського судочинства, головним обов`язком позивача є доведення факту порушення відповідачем його прав і законних інтересів у договірних відносинах та існування заборгованості.

При цьому, надані позивачем на підтвердження позовних вимог докази, зокрема, дублікати актів здачі-прийняття виконаних робіт, що не підписані відповідачем, виписка з журналу нарахувань і оплати, судом оцінюються критично, позаяк не є первинними документами та не можуть розцінюватись судом, як належні та достатні докази отримання відповідачем теплової енергії.

Інших первинних документів на підтвердження проведених між сторонами господарських операцій, в тому рахунку належним чином оформлених актів здачі-прийняття виконаних робіт, загального рахунку на оплату теплової енергії, акту звірки взаємних розрахунків, розгорнутого розрахунку суми боргу з посиланням на первинні документи, дату виникнення заборгованості, її розмір.

Надані позивачем дублікати актів здачі-приймання виконаних робіт, виписка з журналу нарахувань і оплати, сформовані в односторонньому порядку, суду не надано доказів їх вручення відповідачу.

Надавши оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

У поданій до суду 29.06.2021 заяві відповідач просить суд застосувати до вимог позивача позовну давність.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

З огляду на недоведеність позовних вимог відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270,00 грн слід залишити за позивачем відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України суд -

ВИРІШИВ :

1. В позові відмовити.

2. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати відповідачу поштою, позивачу - на електронну адресу ().

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2021 р.

Суддя Ольга НЕШИК

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (вул.Солов`їна, б.17, с.Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область)