ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02.11.2021 р. Справа № 914/3197/21

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Босс Технолоджи», м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Транс Груп», м. Львів

про стягнення 7 310 362,92 грн

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Босс Технолоджи» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Транс Груп» про стягнення 7 310 362,92 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити її без руху з огляду на таке.

Як передбачено п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У вступній частині позовної заяви позивач зазначає, що ціна позову дорівнює 7 310 362,92 грн, проте в тексті позовної заяви, як і в доданому до заяви розрахунку суми позову, вказує на існування таких сум заборгованості: 6 646 911,80 грн основний борг, 336 535,18 грн пеня, 64 439,00 грн 3% річних та 66 333,94 грн інфляційні втрати, що в сукупності складає 7 056 223,93 грн, а в прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача 7 310 362,92 грн заборгованості та 109 655,44 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Існування таких розбіжностей між сумами, заявленими до стягнення та зазначеними у позовній заяві, є неприпустимим, а в суду у випадку прийняття такої позовної заяви до розгляду буде відсутня можливість встановити фактичні позовні вимоги позивача, в межах яких здійснюється вирішення спору, та визначити дійсний розмір заборгованості за договором.

В силу вказівки п. 9 ч. 3 ст. 162 Кодексу, позовна зава повинна містити і попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Таку ж норму містить і ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В позовній заяві позивач вказав, що додаткових витрат у цій справі не передбачається. Суд не може розцінювати дане твердження відповідача як таке, що містить посилання на попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, з огляду на те, що в такому розрахунку мають бути відображені не тільки вже понесені витрати, а й такі, які позивач потенційно може понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 7, 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачем не зазначено відомостей про вжиття ним заходів досудового врегулювання спору, заходів забезпечення позову чи доказів до подання позовної заяви, а також не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено до позовної заяви, не зазначено про наявність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Варто зазначити, що форма і зміст документів, які подаються до господарського суду, повинні відповідати вимогам, встановленим чинним законодавством для цих документів.

Так, частинами 2, 4 та 5 статті 91 ГПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 5.26 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів (ДСТУ 4163:2020), затвердженого наказом Державного підприємства Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа.

При огляді матеріалів позовної заяви суд виявив, що додатки до неї, які подані в копіях, не засвідчені належним чином, а саме: на усіх долучених до позову копіях проставлені відбитки печатки підприємства ТОВ «Босс Технолоджи» та «Копія вірна», що не відповідає змісту наведених вище вимоги ДСТУ 4163:2020 щодо засвідчення копій документів.

Отже, суд вважає, що позивачем не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України щодо правильного зазначення ціни позову та змісту позовних вимог, надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, зазначення щодо вжиття заходів забезпечення позову або доказів (якщо такі вживалися), зазначення про наявність доказів, які не можуть бути подані одночасно з пред`явленням позову до суду та вимог ДСТУ 4163:2020 щодо засвідчення копій документів.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищенаведене, відповідно до вказаних норм ГПК України позовну заяву слід залишити без руху, встановивши позивачеві спосіб і строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення допущених недоліків шляхом надання суду:

несуперечливих відомостей про ціну позову, зміст позовних вимог, точні суми, про стягнення яких позивач просить суд, та обґрунтованого розрахунку таких сум;

попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви;

відомостей про наявність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності)

У випадку невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя Гоменюк З.П.