РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2021Справа № 910/6444/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції

позовну заяву Державного підприємства «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ЮЖНИЙ» СЕЛЕКЦІЙНО-ГЕНЕТИЧНОГО ІНСТИТУТУ-НАЦІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ НАСІННЄЗНАВСТВА ТА СОРТОВИВЧЕННЯ »

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРА ПЛЮС»

про стягнення 1 027 158, 12 грн,

За участі представників:

від позивача - Бандуляк А.О.,

від відповідача - не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ЮЖНИЙ» СЕЛЕКЦІЙНО-ГЕНЕТИЧНОГО ІНСТИТУТУ-НАЦІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ НАСІННЄЗНАВСТВА ТА СОРТОВИВЧЕННЯ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРА ПЛЮС» про стягнення 974 979, 18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 11/07-Р014 від 11.07.2017 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого й утворилась спірна заборгованість про стягнення якої, з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат, просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог статті 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

11.05.2021 до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 недоліки усунуто.

Так, заявником з-поміж іншого подано уточнену позовну заяву, в якій збільшено розмір заявлених майнових вимог.

З огляду на положення ч. 46 ГПК України, суд розцінив таку заяву як заяву про збільшення розміру позовних вимог та прийняв позовну заяву до розгляду з ціною позову у розмірі 1 027 158, 12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 17.05.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м.Київ, вул. Ярославська, 56-А, оф. 14.

Однак, конверт з ухвалою суду був повернутий відділенням поштового зв`язку у зв`язку з тим, що адресат за вказаною адресою не знаходиться.

15.06.2021 від представника позивача Бандуляка Андрія Олеговича надійшла заява про вступ у справу як представника, в якій заявник просив надати йому доступ до електронної справи № 910/6444/21 в підсистемі «Електронний суд».

Листом № 01-37.1/277/21 від 16.06.2021 суд повідомив заявника про те, що функціонування роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відтерміновано, а відповідно, до початку її функціонування подання процесуальних документів та доказів здійснюється в паперовій формі, а ознайомлення з матеріалами справи відбувається безпосередньо у приміщенні Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10.08.2021.

23.07.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

30.07.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 зазначену заяву задоволено.

У підготовчому засіданні 10.08.2021 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 21.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2021, прийнятої за наслідками підготовчого засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 21.09.21, а також витребувано докази у Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК».

31.08.2021 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов лист, у якому повідомлено про неможливість надання запитуваної судом інформації.

06.09.2021 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повторно надійшов лист, зі змісту якого вбачається неможливість надання запитуваної судом інформації.

У підготовче засідання 21.09.2021 учасники судового процесу не прибули, внаслідок чого підготовче засідання було відкладено на 19.10.2021.

22.09.2021 в електронній формі та 28.09.2021 у письмовій, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

04.10.2021 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2021.

12.10.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 зазначену заяву задоволено.

У підготовче засідання 19.10.2021 відповідач не прибув, про причини неявки не повідомив. Через недоліки в роботі технічних засобів суд не зміг налагодити зв`язок з представником позивача, який заявив клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.11.2021.

26.10.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 зазначену заяву задоволено.

У судовому засіданні 02.11.2021 суд заслухав пояснення присутнього представника позивача у вступному слові, дослідив наявні в матеріалах справи докази, заслухав промову представника позивача у судових дебатах та, після виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2017 між Державним підприємством Дослідне господарство «ЮЖНИЙ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАРА ПЛЮС» (покупець) було укладено договір поставки № 11/07-Р014 (далі - Договір), в порядку та на умовах якого, постачальник зобов`язався поставляти (передавати у власність) покупцеві окремими партіями товар - зернові та олійні культури, за якістю та за цінами узгодженими сторонами, а покупець зобов`язався прийняти товар та своєчасно оплатити його вартість (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 Договору, поставка здійснюється партіями. Під партією товари сторони розуміють визначену товаросупроводжувальним документом (видаткова або товаротранспортна накладна) кількість товару, що поставляється згідно з узгодженими сторонами.

У п. 3.1 Договору визначено, що ціна товару, що поставляється за цим Договором визначається на кожну окрему партію товару.

Покупець здійснює оплату товару постачальнику у відповідності до узгоджених сторонами цін в порядку та у строки, визначені сторонами (п. 3.4 Договору).

Відповідно до п. 3.8 Договору, зобов`язання покупця з оплати товару вважається виконаним в момент списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Договору постачальник забезпечує поставку товару партіями на умовах, визначених в кожному конкретному випадку.

За умовами п. 7.3 Договору, за несвоєчасну оплату поставленого товару, покупець на вимогу постачальника сплачує останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на дату прострочення платежу, від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

У Специфікації № 1 від 11.07.2017 до Договору сторони домовились про постачання «Гороху жовтого» у кількості 100 тон на суму 690 000, 00 грн.

Постачальник забезпечує поставку товару автомобільним транспортом партіями на умовах СРТ відповідно до вимог офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Місце поставки: ТОВ «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД», місцезнаходження: м. Одеса, вул. Василя Стуса, 2-Б.

Строк поставки товару: 3 11 липня 2017 року по 13 липня 2017 року.

Датою поставки вважається дата відмітки на товарно-транспортній накладній ТОВ «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД».

Покупець здійснює оплату 100% вартості товару протягом 3 (трьох) операційних (банківських) днів з дати поставки товару, за умови надання постачальником рахунку на оплату та видаткову накладну.

Як зазначає позивач, на виконання своїх договірних зобов`язань, він відвантажив на користь відповідача товар на суму 696 762, 00 грн, який відповідач отримав, проте власні зобов`язання щодо оплати за поставлений товар не виконав.

В підтвердження продажу товару оформлювались видаткова накладна № 18 від 18.07.2017 на суму 696 762, 00 грн, та товарно-транспорті накладні серії 12ААЕ № 776908, № 687209, № 776944 та № 776926.

Також в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення № 19 від 21 липня 2017 року на суму 696 762, 00 грн, проте позивач заперечує надходження зазначених коштів на його банківський рахунок.

Листом № 25 від 04.02.2019 позивач звертався до ПАТ «БАНК ВОСТОК» із запитом щодо підтвердження надходження коштів в розмірі 696 762, 00 грн на рахунок ДП ДГ «ЮЖНИЙ» № НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» з рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» згідно платіжного доручення № 19 від 21.07.2017.

На вказане звернення ПАТ «БАНК ВОСТОК» надано відповідь, оформлену листом № 11--076 від 25.03.2019, зі змісту якого вбачається, що 21 липня 20017 року на рахунок ДП «ДГ «ЮЖНИЙ» ІСГП НААН грошові кошти у розмірі 696 792, 00 грн не надходили.

В подальшому, за заявою позивача 28.07.2017 відкрито кримінальне провадження № 000629 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в межах якого розслідується спричинення ДП ДГ «ЮЖНИЙ» матеріального збитку в сумі 696 762, 00 грн.

Відтак, несплата заборгованості зумовила звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки).

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 4 ст. 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

За встановленими обставинами, позивачем поставлено товар, обумовлений у Специфікації № 1 від 11.07.2017 до Договору.

Відвантаження товару підтверджується видатковою накладною № 18 від 18.07.2017 на суму 696 762, 00 грн, підписаною уповноваженими особами сторін та скріпленою печатками.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надана позивачем видаткова накладна містить найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства, тому є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Враховуючи відсутність претензій щодо асортименту, комплектності, кількості і якості поставленого товару, суд вважає, що позивач виконав свої зобов`язання за договором.

При цьому, за умовами п. 5 Специфікації № 1 від 11.07.2017 до Договору датою поставки товару вважається дата відмітки на товарно-транспортній накладній ТОВ «БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД».

Згідно товарно-транспортних накладних серії 12ААЕ № 776908, № 687209, № 776944 та № 776926 товар прийнято вантажоодержувачем 17.07.2017, 16.07.2017, 15.07.2017 та 14.07.2017 відповідно.

Загальна вага постачання згідно чотирьох ТТН відповідає обсягам постачання, обумовленим у Специфікації № 1 від 11.07.2017 до Договору та видатковій накладній № 18 від 18.07.2017.

З урахуванням погодженого сторонами у п. 7 Специфікації № 1 від 11.07.2017, порядку розрахунків, граничним строком оплати за поставлений згідно видаткової накладної № 18 від 18.07.2017 товар, є 21.07.2017.

В матеріалах справи наявна копія платіжного доручення № 19 від 21 липня 2017 року, згідно якого 21.07.2017 ТОВ «ДАРА ПЛЮС» з рахунку НОМЕР_2 у ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» перерахувало 696 762, 00 грн на рахунок ДП ДГ «ЮЖНИЙ» № НОМЕР_1 у ПАТ «БАНК ВОСТОК».

Позивач заперечує надходження грошових коштів на його банківський рахунок відповідно до цього платіжного доручення.

Судом встановлено, що листом № 25 від 04.02.2019 позивач звертався до ПАТ «БАНК ВОСТОК» із запитом щодо підтвердження надходження коштів в розмірі 696 762, 00 грн на рахунок ДП ДГ «ЮЖНИЙ» № НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» з рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» згідно платіжного доручення № 19 від 21.07.2017.

На вказане звернення ПАТ «БАНК ВОСТОК» надано відповідь, оформлену листом № 11--076 від 25.03.2019, зі змісту якого вбачається, що 21 липня 20017 року на рахунок ДП «ДГ «ЮЖНИЙ» ІСГП НААН грошові кошти у розмірі 696 792, 00 грн не надходили.

За умовами п. 3.8 Договору зобов`язання покупця з оплати товару вважається виконаним в момент списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва звернувся до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» ухвалою від 10.08.2021, в якій просив надати:

- інформацію щодо списання 696 762, 00 грн з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРА ПЛЮС» (код 38273676) № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», сплачених відповідно до платіжного доручення № 19 від 21 липня 2017 року на суму 696 762, 00 грн, яке проведено банком 21.07.2017 о 17:12:00;

- належним чином засвідчену виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ДАРА ПЛЮС» (код 38273676) за 21.07.2017.

04.10.2021 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2021, в якій зазначено, що рахунок НОМЕР_2 закритий 13.07.2017. Операції за 21.07.2017 по рахунку відсутні.

Відтак, платіжне доручення № 19 від 21 липня 2017 року на суму 696 762, 00 грн не може бути доказом виконання відповідачем обов`язку з оплати придбаного товару за видатковою накладною № 18 від 18.07.2017.

Таким чином, враховуючи, що докази оплати відповідачем придбаного товару на суму 696 762, 00 грн в матеріалах справи відсутні, грошове зобов`язання відповідача вважається простроченим з 22.07.2017.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 696 762, 00 грн, що належними та допустимими доказами спростовано не було.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення вищезазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту його порушеного права чи інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи, що у прохальній частині позову, заявник просить про стягнення саме 696 720, 00 грн, що є меншим за розмір існуючої заборгованості відповідача, суд розглядає заявлені вимоги саме в заявленому розмірі.

З огляду на вищенаведене та враховуючи доведеним факт невиконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого товару за Договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 696 720, 00 грн є цілком обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 76 624, 73 грн та 253 813, 39 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок відсотків річних за користування грошовими коштами, суд не виявив у ньому помилок, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Натомість, за підрахунок суду, зробленим не виходячи за заявлений позивачем період нарахування, розмір втрат від інфляції склав 201 702, 58 грн.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 975 047, 31 грн, з яких 696 720, 00 грн основного боргу, 76 624, 73 грн 3% річних та 201 702, 58 грн інфляційних втрат.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 14 625, 71 грн.

Враховуючи, що позивачем внесено суму судового збору в більшому розмірі, сума переплати в розмірі 0, 61 грн може бути йому повернута в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРА ПЛЮС» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 56-А, оф. 14; ідентифікаційний код 38273676) на користь Державного підприємства «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ЮЖНИЙ» СЕЛЕКЦІЙНО-ГЕНЕТИЧНОГО ІНСТИТУТУ-НАЦІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ НАСІННЄЗНАВСТВА ТА СОРТОВИВЧЕННЯ » (67668, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Великий Дальник, вул. Маяцька, буд. 26; ідентифікаційний код 05528906) 696 720, 00 грн (шістсот дев`яносто шість тисяч сімсот двадцять гривень 00 коп) основного боргу, 76 624, 73 грн (сімдесят шість тисяч шістсот двадцять чотири гривні 73 коп) 3% річних, 201 702, 58 грн (двісті одну тисячу сімсот дві гривні 58 коп) інфляційних втрат та 14 625, 71 грн (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 71 коп) судового збору.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Рішення в повному обсязі складено 02.11.2021.

Суддя О.С. Комарова