ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.10.2021 Справа № 905/1305/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Мальованій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГУМ" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5-А, офіс 320; )

до відповідача: комунального закладу "Централізована Бухгалтерія Установ, Підвідомчих Управлінню Молоді та Спорту" (87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, будинок 35-А; )

про стягнення 864 531,71 грн., з яких: основна заборгованість в розмірі 840 797,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 16 892,47 грн., 3% річних в розмірі 6 841,56 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача : не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГУМ" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до комунального закладу "Централізована Бухгалтерія Установ, Підвідомчих Управлінню Молоді та Спорту" про стягнення 864 531,71 грн., з яких: основна заборгованість в розмірі 840 797,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 16 892,47 грн., 3% річних в розмірі 6 841,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №2 від 01.01.2021, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 840 797,68 грн., що стало підставою для нарахування позивачем інфляційних втрат в розмірі 16 892,47 грн., 3% річних в розмірі 6 841,56 грн.

Представник позивача під час розгляду справи наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 18.10.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній також просив не приймати до розгляду відзив відповідача, який надано з порушенням визначеного ст. 165 Господарського процесуального кодексу України строку та без відповідного клопотання про його поновлення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 04.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд зазначає, що ухвалу про відкриття провадження у справі від 13.07.2021 було направлено 14.07.2021 на юридичну адресу відповідача, яка була вручена представнику відповідача 20.07.2021. Таким чином, з огляду на приписи ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відповідач мав право скористатися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву до 04.08.2021, та у випадку поважності пропущення встановленого строку звернутися до суду із відповідним клопотанням про його поновлення. Разом із тим, оскільки відзив на позовну заяву надано відповідачем з порушенням визначеного ст. 165 Господарського процесуального кодексу України строку та без відповідного клопотання про його поновлення, суд не приймає його до розгляду.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

01.01.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» (далі - постачальник), комунальним закладом «Міський спортивний комплекс «Азовець» (далі - споживач) та комунальним закладом «Централізована бухгалтерія установ, підвідомчих управлінню молоді та спорту» (далі - платник) було укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії № 2 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого за цим договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а платник оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Найменування товару: електрична енергія (код згідно Національного класифікатора ДК 021:2015:09310000-5) (далі - товар або електрична енергія). Постачання товару за цим договором передбачає поставку електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача за допомогою технічних засобів розподілу електричної енергії (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору (в редакції додаткової угоди №2 від 27.01.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 2 від 01.01.2021) очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період 2021 становить 412546,14 кВт*год. та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи. Обсяги закупівлі електричної мережі можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Строк (термін) поставки товару: 31.12.2021 (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.2. договору місце поставки (передачі) товару: 87500, Україна, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, 2, вул. М. Грушевського, 13, вул. Сєченова, 71А, бульвар Приморський, 6, проспект Карпова, 2, вул. Ломізова, 1.

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 4.1. договору).

Відповідно до п.п. 4.5.1.1, п. 4.5.1.2 договору (в редакції додаткової угоди №5 від 16.04.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №2 від 01.01.2021) акти приймання-передачі електроенергії та акти звіряння розрахунків сторін вважаються узгодженими сторонами, якщо зазначені документи підписані споживачем та постачальником. При цьому оплату, згідно умов даного договору, повинен здійснювати платник, а споживач несе відповідальність за надання платнику відповідних документів та інформації, що необхідна для здійснення зазначених платежів.

Платник зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору згідно з умовами цього договору (п. 5.3 договору).

Згідно п. 5 Додатку № 2 до договору (комерційної пропозиції №1), в редакції додаткової угоди № 1 від 25.03.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №2 від 01.01.2021, розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється платником за розрахунковий період, який становить 3 (три) календарні дні. Оплата електричної енергії здійснюється платником за фактично відпущену електричну енергію відповідно показів засобів комерційного обліку за розрахунковий період.

Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься платником на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, протягом 10 робочих днів з моменту отримання рахунку та акту приймання-передач електричної енергії. Рахунок вважається відправленим постачальником належним чином, якщо він направлений Укрпоштою, Новою поштою, кур`єром або на електронну пошту споживача . Якщо рахунок на оплату за цим договором відправлено постачальником на електронну пошту споживача, зазначену у даному пункті, такий рахунок вважається отриманим споживачем у день його відправлення.

Відповідно до п. 12.1 договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання сторонами.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 2 від 01.01.2021 позивачем було здійснено поставку електричної енергії протягом лютого 2021, що підтверджується підписаними представниками обох сторін актами прийому-передачі електроенергії № 730 від 28.02.2021 (за період з 17.02.2021 по 19.02.2021) в сумі 210 199,42 грн., № 731 від 28.02.2021 (за період з 20.02.2021 по 22.02.2021) в сумі 210 199,42 грн., №732 від 28.02.2021 (за період з 23.02.2021 по 25.02.2021) в сумі 210 199,42 грн. та № 733 від 28.02.2021 (за період з 26.02.2021 по 28.02.2021) в сумі 210 199,42 грн.

Разом із тим, оплату за спожиту електричну енергію відповідачем здійснено не було, у зв`язку з чим позивач звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за укладеним договором.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір №568 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричних послуг" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем електричної енергії за договором №2 від 01.01.2021, у останнього виникло зобов`язання з його оплати.

Як вже зазначалося, відповідно до п. 5 Додатку № 2 до договору (комерційної пропозиції №1), в редакції додаткової угоди № 1 від 25.03.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №2 від 01.01.2021 пата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься платником на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, протягом 10 робочих днів з моменту отримання рахунку та акту приймання-передач електричної енергії.

Судом встановлено, що на виконання умов договору між сторонами було підписано акти прийому-передачі електроенергії на загальну суму 840 797,68 грн., а саме: № 730 від 28.02.2021 (за період з 17.02.2021 по 19.02.2021) в сумі 210 199,42 грн., № 731 від 28.02.2021 (за період з 20.02.2021 по 22.02.2021) в сумі 210 199,42 грн., №732 від 28.02.2021 (за період з 23.02.2021 по 25.02.2021) в сумі 210 199,42 грн. та № 733 від 28.02.2021 (за період з 26.02.2021 по 28.02.2021) в сумі 210 199,42 грн.

Таким чином, оплата за вищезазначеними актами повинна була бути здійснена не пізніше 15.03.2021.

Сплату заборгованості за спожиту у лютому 2021 електричну енергію в сумі 840 797,68 грн. боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання за договором №2 про постачання (закупівлю) електричної енергії від 01.01.2021 щодо оплати спожитої електричної енергії в обумовлені договором строки не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України. Відповідачем даний факт не спростовано

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 840 797,68 грн.

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3 % річних в сумі 6841,56 грн. за загальний період з 16.03.2021 по 22.06.2021, а також інфляційні втрати в сумі 16 892,47 грн. за період з квітня 2021 по травень 2021.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Тобто, всі вищевказані приписи застосовуються у разі наявності прострочення грошового зобов`язання боржника перед кредитором за невиконання (неналежне виконання) умов відповідного договору.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.01.2018 по справі № 910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок 3% річних за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично та методологічно вірним, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 6 841,56 грн. у повному обсязі.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично та методологічно вірним, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 16 892,47 грн. у повному обсязі.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача, відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на його неправильні дії, що призвели до виникнення спору та змусили позивача звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГУМ" до комунального закладу "Централізована Бухгалтерія Установ, Підвідомчих Управлінню Молоді та Спорту" про стягнення 864 531,71 грн., з яких: заборгованість в розмірі 840 797,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 16 892,47 грн., 3% річних в розмірі 6 841,56 грн., задовольнити.

Стягнути з комунального закладу "Централізована Бухгалтерія Установ, Підвідомчих Управлінню Молоді та Спорту" (87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, будинок 35-А; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГУМ" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5-А, офіс 320; ) заборгованість в розмірі 840 797,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 16 892,47 грн., 3% річних в розмірі 6 841,56 грн., судовий збір в сумі 12 967,96 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 19.10.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2021.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова