УХВАЛА

м. Київ

25.10.2021Справа № 910/17152/21
Господарський суд міста Києва у складі Карабань Я.А., розглянувши

заяву ОСОБА_1

особи, які можуть отримати статус учасника справи

позивач:

ОСОБА_1

відповідач:

Міністерство юстиції України

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - заявник) з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» № 3430/5 від 29.09.2021, винесеного на підставі висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 27.09.2021 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 21.09.2021;

- заборони вносити будь-які записи до Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» (ідентифікаційний код: 38694122), виключати раніше внесені записи до відомостей Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити державну реєстрацію будь-яких змін до установчих документів та носити будь-які записи до відомостей Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі: щодо зміни найменування та організаційно-правової форми, зміни складу засновників (учасників), зміни місцезнаходження, зміни розміру статутного (складеного) капіталу, зміни назви органів управління та складу осіб, які обираються (призначаються) до органів управління, зміни керівника юридичної особи, зміни інформації про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, зміни даних про реєстраційні дії щодо юридичної особи.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що 16.09.2021 відбулись загальні збори учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» за участю засновника ОСОБА_1 , який володіє 56,25% в статутному капіталі товариства. За результатами загальних зборів товариства 16.09.2021 було прийнято рішення, оформлене відповідним протоколом, яким, зокрема:

- звільнено директора товариства ОСОБА_3 шляхом припинення повноважень та розірвання з ним трудового договору на підставі п.5 ч. 1 ст.41 КЗпП України та ч. 3 ст.99 ЦК України;

- призначено ОСОБА_3 заступником директора;

- призначено на посаду директора товариства ОСОБА_4 та надано йому повноваження керівника та підписанта товариства в обсязі, визначеному чинним законодавством України та Статутом товариства.

На підставі зазначеного протоколу 16.09.2021 державним реєстратором Сухоєланецької сільської ради Лубінською Оленою Миколаївною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведено реєстраційну дію №011023528, у наслідок якої змінено керівника товариства та виключено з ЄДР відомості про представника товариства.

29.09.2021 Міністерством юстиції України прийнято наказ №3430/5 на підставі висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 27.09.2021 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 21.09.2021.

Висновком рекомендовано, а наказом Міністерства юстиції України № 3430/5 від 29.09.2021 вирішено:

1. Скаргу ОСОБА_2 від 22.09.2021 задовольнити у повному обсязі;

2. Скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 20.08.2021 №011023528 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Сухоєланецької сільської ради Лубійською Оленою Миколаївною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО»;

3. Анулювати державному реєстратору Сухоєланецької сільської ради Лубінською Оленою Миколаївною доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці;

4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству;

5. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду за позовом про скасування оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України, оскільки наказ в найближчий час буде виконаний, спірна реєстраційна дія буде скасована, а відповідно - й відомості в ЄДР про те, що ОСОБА_4 є діючим керівником товариства, будуть також скасовані.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як зазначає заявник та вбачається з матеріалів доданих до заяви про забезпечення позову, ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/15677/21 заяву ОСОБА_1 задоволено частково, заборонено вносити будь-які записи до Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» (ідентифікаційний код: 38694122), виключати раніше внесені записи до відомостей Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити державну реєстрацію будь-яких змін до установчих документів та носити будь-які записи до відомостей Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі: щодо зміни найменування та організаційно-правової форми, зміни складу засновників (учасників), зміни місцезнаходження, зміни розміру статутного (складеного) капіталу, зміни назви органів управління та складу осіб, які обираються (призначаються) до органів управління, зміни керівника юридичної особи, зміни інформації про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, зміни даних про реєстраційні дії щодо юридичної особи.

На даний час заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/15677/21, є чинними та скасовані не були.

Отже, враховуючи, що судом вже вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони вносити будь-які записи до Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Н АВТО» (ідентифікаційний код 38694122), за іншою заявою заявника, суд не вбачає підстав для вжиття аналогічних заходів забезпечення позову.

Також суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» № 3430/5 від 29.09.2021, оскільки зупинивши дію наказу, суд, за відсутності рішення суду про визнання його протиправним, втрутиться у компетенцію Міністерства юстиції України та фактично наддасть можливість не виконувати чинний наказ.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 січня 2021 року в справі №910/9855/20.

З огляду на наведене вище, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до його подачі, суд на даний час не вбачає, а тому відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви, сплачена заявником сума судового збору за її подання покладається на заявника та йому не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Я.А.Карабань