СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 922/829/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддя Зубченко І.В. , суддя Радіонова О.О.

За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Телеснюк І.В. Кізілов О. В. (адвокат), свідоцтво серії ДН №5600 від 28.08.2019 року про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії АН №1043931 від 20.08.2021 року на надання правничої (правової) допомоги не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу (вх.№1902Х/3) Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м.Харків
на рішення Господарського суду Харківської області
від18.05.2021 року (повний текст рішення підписано 28.05.2021 року)
у справі за позовом до про№922/829/21 (суддя К. В. Аріт) Товариства з обмеженою відповідальністю Метал Сінтез, м. Вишневе, Київська область Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків стягнення 210 700,18 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Метал Сінтез, м. Вишневе, Київська область звернулось 15.03.2021 року до Господарського суду Харківської області з позовною заявою б/н від 12.03.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків про стягнення 210 700,18 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог б/н від 12.04.2021) за договором поставки №14082020 від 14.08.2020 року.

За змістом заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з урахуванням повернення позивачу авансової передоплати у розмірі 30 000,00 грн., з ТОВ «ЛАНДАУ» грошові кошти у розмірі 131 910,00 грн., які були перераховані «Постачальнику» на виконання умов договору від 14.08.2020 року №3020, а також стягнення суми штрафних санкцій та процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 78 790,18 грн. (сімдесят вісім тисяч сімсот девяносто гривень вісімнадцять копійок) наступного розрахунку:

-сума штрафних санкцій у розмірі 41 865,3 грн. (231,3 х 181 = 41865,3 грн. де 231,3 грн. - 0,1 відсоток від вартості не поставленого Обладнання, 181 - кількість днів затримки починаючи з 15.09.2020 по 15.03.2021 р.);

-сума штрафних санкцій у розмірі 23 130,00 грн. (231 300,00 х 10% = 23 130.00 грн. де 231 300,00 - загальна вартість непоставленого Обладнання, десять відсотків це ставка штрафу згідно з п.8.2 Договору;

-сума процентів за користування чужими грошовими коштами 2 585,4 грн. (231 300,00 х 136 х 3% : 365 де 231 300,00 - загальність вартість не поставленого Обладнання, 136 - кількість днів затримки станом на 29.01.2020 р., а саме дата подачі першої претензії. 3 % - ставка, що передбачена законодавством, 365 - кількість днів у році);

сума штрафних санкцій у розмірі 6152,58 грн. (161 910,00 х 0.1% х 38 де 161 910.00 - сума авансового платежу, 0.1 відсоток це ставка штрафу згідно з п. 8.3. договору, 38 це кількість днів прострочення, починаючи з 5.02.2021 р. по 15.03.2021 р);

-сума процентів за користування чужими грошовими коштами 5056,9 грн. (161 910,0 х 38 х 30% : 365 де 161 910,00 - сума передоплати, 38 - кількість днів прострочення починаючи з 05.02.2021 по 1 5.03.2021. 30 % - ставка, то передбачена п.8.3 договору, 365 - кількість днів у році).

Ухвалою суду від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі №922/829/21 за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року (повний текст рішення підписано 28.05.2021 року) у справі №922/829/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Метал Сінтез, м. Вишневе, Київська область 192 290,69 грн., з яких: 131 910,00 грн. попередньої оплати; 30 069,00 грн. пені за прострочення поставки товару; 23 130,00 грн. 10% штрафу за прострочення поставки товару; 2 124,79 грн. пені за прострочення повернення авансу; 5 056,90 грн. 30% річних за прострочення повернення авансу, 2 884,36 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.05.2021 року виправлено описку в резолютивній частині скороченого тексту рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/829/21 та викладено абзац 2 в наступній редакції: Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау (адреса: 61106, м. Харків, вул. Індустріальна, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Метал Сінтез (юридична адреса: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, буд. 33-А; адреса для листування: 69106, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд.7; ) 192 290,69 грн., з яких: 131 910,00 грн. попередньої оплати; 30 069,00 грн. пені за прострочення поставки товару; 23 130,00 грн. 10% штрафу за прострочення поставки товару; 2 124,79 грн. пені за прострочення повернення авансу; 5 056,90 грн. 30% річних за прострочення повернення авансу, крім того, 2 884,36 грн. судового збору. Дана ухвала є невід`ємною частиною рішення Господарського суду Харківської області від 18.08.2021 року у справі №922/829/21.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків 16.06.2021 року звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 16.06.2021 року, в якій просить суд:

- поновити строк на подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/829/21;

- скасувати рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/829/21 в частині стягнення 30 069,00 грн. пені за прострочення поставки товару; 23130,00 грн. 10% штрафу за прострочення поставки товару; 2124,79 грн. пені за прострочення повернення авансу; 5 056,90 грн. 30% річних за прострочення повернення авансу та ухвалити нове рішення про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю Метал Сінтез у задоволенні позову в цій частині.

Апелянт вважає рішення господарського суду Харківської області необґрунтованим, судом неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи у зв`язку із чим рішення підлягає скасуваню.

Відповідач з рішенням суду в частині стягнення попередньої оплати у розмірі 131 910,00 грн. погоджується.

Не згода апелянта в частині 30069,00 грн. - пені за прострочення поставки товару; 23130,00 грн. -10% штрафу за прострочення поставки товару; 2124,79 грн. пені за прострочення повернення авансу; 5056,90 грн. 30% річних за прострочення повернення авансу.

Відповідач акцентує увагу суду на те, що ТОВ «Метал Сінтез» не надано жодних розрахунків сум штрафних санкцій та процентів за користування чужими грошовими коштами.

Окрім цього, позивачем не надано пояснень саме з якої дати проводяться розрахунки сум штрафних санкцій та процентів за користування чужими грошовими коштами.

Розрахунки вказані в позові не містять жодних обґрунтувань та суперечать умовам договору поставки №14082020 від 14.08.2020 р.

Скаржник вважає, що нарахування штрафів, пені та інших санкцій є подвійною відповідальністю, що суперечить ст. 61 Конституції України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. головуючий суддя (доповідач), судді: Барбашова С. В., Гребенюк Н. В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 залишено без руху та зобов`язано заявника усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання ухвали, встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом подання належних доказів сплати судового збору у розмірі 4 326,54 грн. та доказів направлення копії апеляційної скарги б/н від 19.07.2021 року з додатками на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Метал Сінтез.

Вказана ухвала суду відправлена 01.07.2021 року та отримана скаржником засобами поштового зв`язку 30.07.2021 року, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 082).

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Поштове відправлення (копія ухвали суду від 29.06.2021 року) було направлено на адресу, зазначену в матеріалах справи та вказану заявником в його апеляційній скарзі; судом перевірено належність адреси апелянта згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру за ідентифікаційним кодом 42128051 (Україна, 61106, Харківська область, місто Харків, вул. Індустріальна, будинок 3).

З огляду на правильність наявної в матеріалах справи та апеляційної скарги адреси Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку і її повернення до апеляційного суду з відміткою вручено Мельничук 30.07.2021 року, вважається, що ухвала Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 року вручена скаржнику.

06.08.2021 року на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків надійшла заява б/н від 06.08.2021 року з додатками (оригінал платіжного доручення №159 від 05.08.2021 на суму 4 326,54 грн. та фіскальні чеки з описом вкладення до поштового відправлення на юридичну адресу позивача (08132, Київська область, Києво-Святошинський р-н, місто Вишневе, вул. Лесі України, буд. 33 - А).

За змістом вказаної заяви відповідач просить долучити до матеріалів справи №922/829/21 вищенаведені документи.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Барбашової С.В., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 року, на підставі доповідної записки головуючого судді (судді-доповідача), було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №922/829/21, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Чернота Л. Ф., судді: Гребенюк Н. В., Зубченко І. В.

На виконання положень ч. 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір, Східним апеляційним господарським судом перевірено у програмі Діловодство спеціалізованого суду ДСС та встановлено, що судовий збір у сумі 4 326,54 грн., сплачений за платіжним дорученням №159 від 05.08.2021 року зараховано до Державного бюджету України, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України від 05.08.2021 року.

Відповідно до частини 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Оскільки апелянт надав докази усунення недоліків апеляційної скарги протягом десятиденного строку з моменту отримання ухвали від 29.06.2021 року, а саме 06.08.2021, враховуючи отримання ухвали суду 30.07.2021 року, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апелянтом усунуто встановлені судом недоліки при поданні апеляційної скарги у передбачений законом порядок та строк.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків поновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 та встановлено учасникам справи строк до 25.08.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі; зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21.

20.08.2021 року до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Метал Сінтез, м. Вишневе, Київська область надійшов відзив б/н від 20.08.2021 року на апеляційну скаргу з доказами його направлення апелянту.

За змістом поданого відзиву позивач просить суд прийняти відзив ТОВ Метал Сінтез на апеляційну скаргу ТОВ Ландау до розгляду; відмовити ТОВ Ландау у задоволенні апеляційної скарги у справі №922/829/21; залишити рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 без змін; справу розглядати за участю уповноваженого представника позивача.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Гребенюк Н. В., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 року, на підставі доповідної записки головуючого судді (судді-доповідача), було призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/829/21, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І. В., Радіонова О. О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 призначено на "11" жовтня 2021 р. о 14:30 год. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 року, повідомлено: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ландау» (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, буд. 3, ) про оголошення перерви та продовження судового засідання у справі №922/829/21 21 жовтня 2021 року о 09:30 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 року, повідомлено: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ландау» (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, буд. 3, ) про оголошення перерви та продовження судового засідання у справі №922/829/21 26 жовтня 2021 року о 09:30 год., зокрема телефонограммою від 21.10.2021.

25.10.2021 року від ТОВ «Метал Синтез» надійшли пояснення, в яких останній вважає за необхідне зазначити щодо підстав та законності стягнення з ТОВ «ЛАНДАУ» суми пені у розмірі 30069,00 грн.

В свою чергу зазначає, що згідно з позовними вимогами з урахуванням їх зменшення однією з сум, яка підлягала стягненню з ТОВ «ЛАНДАУ» була сума штрафних санкцій у розмірі 41 865,30 грн за прострочення відповідачем поставки товару згідно з умовами п. 8.2. договору від 14.08.2020 р. № 14082020.

Рішенням господарського суду Харківській області від 18.05.2021 р. по справі №922/829/21 з стягуваної суми у розмірі 41 865,30 грн. задоволено 30069,00 грн. в частині стягнення суми грошових коштів у розмірі 11 796,30 грн. відмовлено, у зв`язку з невірним розрахунком позивачем періоду початку прострочення поставки, а також не врахуванням всіх вихідних та святкових днів при розрахунку сум штрафних санкцій.

В судовому засіданні 26.10.2021 представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у попередніх судових засіданнях у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях. Просив відмовити ТОВ Ландау у задоволенні апеляційної скарги у справі №922/829/21; залишити рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема телефонограмою.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого ст. 273 ГПК України.

Керуючись наведеними приписами процесуального законодавства, враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача, за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.08.2020 року між ТОВ «МЕТАЛ СІНТЕЗ» (покупець) та ТОВ «ЛАНДАУ» (постачальник) укладено договір поставки №14082020, згідно з яким постачальник зобов`язаний поставити на адресу покупця обладнання (асортимент, кількість, ціна, код УКТЗЕД, умови, строки постачання і оплата якого погоджено сторонами у специфікації до договору), а постачальник зобов`язаний прийняти обладнання та його оплатити.

Згідно п.п.3.1, 4.1 договору від 14.08.2020 року №14082020 сторони погодили, що умови постачання обладнання та здійснення розрахунків вказуються в специфікаціях до Договору.

У відповідності до специфікації від 14.08.2020 року №1 (а.с.15) до вищезазначеного договору покупець при придбанні обладнання повинен зробити постачальнику передплату у розмірі 70% від вартості такого обладнання, а постачальник повинен поставити таке обладнання протягом 22 робочих днів з моменту отримання вищезазначеної передплати.

Згідно з п.3.1 вищезазначеного договору сторонами погоджено, що право власності на обладнання переходить до покупця з моменту підписання покупцем видаткової накладної.

При цьому п.3.2 договору встановлено, що постачальник зобов`язаний передати покупцеві до початку приймання обладнання оригінали наступних документів: видаткову накладну, рахунок фактуру, товарно-транспортну накладну та документи щодо підтвердження якості обладнання. В свою чергу, зобов`язання постачальника по поставці обладнання не рахуються виконаними до надання документів, зазначених в п.3.2 вказаного договору (вимоги п.3.3. договору від 14.08.2020 року №14082020).

Таким чином, ТОВ «Ландау» протягом 22 робочих днів з моменту здійснення ТОВ «Метал Сіетез» авансового платежу повинен був поставити обладнання покупцю та передати останньому первинні бухгалтерські документи згідно з п.3.2. договору. Вказане зокрема знаходить своє підтвердження згідно з положеннями ст.693 Цивільного кодексу України, а саме постачальник зобов`язаний передати покупцеві обладнання, визначене договором поставки та документи, що стосуються обладнання та підлягають переданню разом із ним.

На виконання умов договору від 14.08.2020 року №14082020 ТОВ «МЕТАЛ СІНТЕЗ» 17.08.2020 року перераховано на адресу ТОВ «ЛАНДАУ» авансову передплату у розмірі 161 910,00 грн. (копія платіжного доручення №303 від 17.08.2020 а.с.18), однак, постачальником не поставлено (не передано) покупцю обладнання, а також не передано жодних бухгалтерських документів. Тобто, ТОВ «ЛАНДАУ» фактично не виконано свої господарські зобов`язання за вищезазначеним договором.

На виконання вимог п.10.1 договору від 14.08.2020 року №14082020 та з метою врегулювання спору в досудовому порядку ТОВ «МЕТАЛ СІНТЕЗ» направило до ТОВ «ЛАНДАУ» листи (претензії) від 29.01.2021 року №1 (а.с.19-21) та від 04.02.2021 року №2 (а.с.22-24). А, також направлено лист (претензія) від 04.02.2021 року №3 (а.с.25-27) безпосередньо на адресу директора ТОВ «Ландау» гр. ОСОБА_1 , згідно з якими покупець вимагав повернення суми авансового платежу, а також сплати суму штрафних санкцій.

В свою чергу, відповіді на направлені листи ТОВ «МЕТАЛ СІНТЕЗ» не отримано.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем повернуто позивачу 30 000,00 грн. передплати, що підтверджується копією платіжного доручення №40 від 25.03.2021 року (а.с.35). Однак, ТОВ «ЛАНДАУ» не повернуто авансову передплату у розмірі 131 910,00 грн.

Таким чином відповідачем фактично не виконано своїх господарських зобов`язань як в частині постачання товару так і в частині повернення суми авансового платежу.

У зв`язку із чим позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, а в подальшому з заявою про зменшення розміру позовних вимог (а.с.32-34).

Надаючи в процесі апеляційного перегляду справи оцінку аргументам оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України - з урахуванням меж апеляційного перегляду, визначених ст.269 ГПК України - колегія суддів зазначає наступне.

За своєю правовою природою договір №14082020 від 14.08.2020 року є договором поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ГК України якщо надалі прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав та перерахував на рахунок постачальника попередню оплату у сумі 161 910,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №303 від 17.08.2020 року (а.с.18), проте відповідач товар не поставив.

В свою чергу, відповідачем під час розгляду справи повернуто 30 000,00 грн. попередньої оплати за спірним договором (а.с.35), у зв`язку з чим позивачем на цю суму зменшено позовні вимоги.

Однак, відповідачем визнано тільки суму основного боргу, щодо штрафних санкцій останній заперечує, зазначаючи наступне:

- про незгоду з обов`язком сплати нарахованих штрафних санкцій;

- що йому було незрозуміло надані позивачем креслення, тому не міг зробити обладнання;

- що позивач повинен був сам забрати обладнання у відповідача за умовами договору.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків стосовно того, що копії креслень, наявні в матеріалах справи як додаток до спірного договору (а.с.16-17), однак будь-яких посилань на дані креслення умови договору не містять. Інших додаткових угод чи специфікацій до договору не укладалося. Також матеріали справи не містять жодних доказів щодо звернення відповідача до позивача з листуванням, претензіями, роз`ясненням, тощо.

Також, спірний договір є договором поставки, а не підряду, тому посилання відповідача щодо неможливості виготовити обладнання по вині позивача є необґрунтованими. Відповідачем не надавалися позивачу документи, передбачені п.3.2 договору, що унеможливлювало виконання умов договору щодо поставки, навіть якщо б обладнання було готово до поставки позивачу.

Отже, позовні вимоги щодо повернення 131 910,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення неустойки (пені) за порушення термінів постачання судова колегія зазначає наступне.

Відповідач заперечує проти стягнення з нього штрафних санкцій, передбачених умовами договору, у зв`язку з незгодою з п.п.8.2., 8.3.договору.

Однак даний договір поставки підписано відповідачем особисто, зауважень при цьому не було, в судовому порядку договір не оскаржувався, недійсним не визнаний.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг), згідно ч.4 ст.231 ГК України.

Відповідно до ч.7 ст.231 вищевказаного Кодексу, розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Пунктом 8.2. Договору встановлено, що за порушення термінів поставки понад десять календарних днів Постачальник починаючи з 11-го дня прострочення зобов`язаний оплатити Покупцеві неустойку в розмірі 0,1% від вартості не поставленого Обладнання, за кожен день прострочення (а.с.11).

Позивачем нараховано 41 865,30 грн. пені за період з 15.09.2020 року по 15.03.2021 року (231,3 х 181 = 41 865,30 грн. де 231,3 грн. - 0,1 відсоток від вартості не поставленого Обладнання (231 300,00 грн. - п.2.1.Договору), 181 - кількість днів затримки).

Матеріалами справи підтверджується, що 17.08.2020 року позивачем здійснено передплату в сумі 161 910,00 грн. (а.с.12).

Товар мав бути поставлений протягом 22 робочих днів з дня внесення авансу відповідно до п.5 специфікації №1 до договору (а.с.15), тобто до 17.09.2020 року включно.

Але, відповідач не виконав зобов`язання у встановлений строк, чим порушив терміни поставки понад десять календарних днів, у зв`язку з чим повинен сплатити неустойку, починаючи з 11-го дня прострочення (п.8.2. договору), а саме, з 28.09.2020 року.

Судом першої інстанції обґрунтовано визначено, що позивачем невірно розраховано період початку прострочення поставки, не враховано всі вихідні та святкові дні, та невірно визначений початок нарахування пені відповідно до п.8.2. Договору.

Крім того, позивачем направлено відповідачу претензію від 29.01.2021 року про відмову від договору та повернення попередньої оплати.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення пені з відповідача за несвоєчасне повернення попередньої оплати.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, стягнення неустойки за прострочення поставки товару та за прострочення повернення попередньої оплати за один й той самий період є подвійною відповідальністю, що суперечить ст.61 Конституції України.

Стягнення неустойки за прострочення поставки товару, з моменту відмови позивача від поставки товару та вимоги про повернення передплати, припиняється.

Отже, кінцевий день нарахування пені за прострочення поставки товару має бути 04.02.2021 року, оскільки з 05.02.2021 року позивач вже нараховує пеню за неповернення попередньої оплати.

Перевіривши розрахунок, з урахуванням встановлених періодів нарахування, судова колегія дійшла висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення 30 069,00 грн. неустойки (пені) за прострочення поставки товару, за період з 28.09.2020 року (11 день прострочення поставки) до 04.02.2021 року (кінцевий день вимоги щодо поставки).

В частині пені в сумі 11 796,30 грн. обгрунтовано відмовлено, у зв`язку з невірним розрахунковим періодом.

Стосовно штрафу за порушення термінів постачання, судова колегія зазначає наступне.

В розумінні ч.ч.2,3 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч.2 ст.231 ГК України.

При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України. Оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 року у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 року у справі №911/1351/17 та від 25.05.2018 року у справі №922/1720/17).

Відповідно до п.8.2. договору, якщо термін постачання обладнання порушено понад тридцять календарних днів до постачальника застосовується штраф у розмірі 10% від вартості Обладнання (а.с.12).

Вартість обладнання відповідно до п.2.1. Договору становить 231 300,00 грн. разом з ПДВ (а.с.9).

В свою чергу, позивачем нараховано 23 130,00 грн. штрафу (23 1300,00 х 10% = 23 130,00 грн., де 23 1300,00 - загальна вартість непоставленого обладнання, десять відсотків це ставка штрафу згідно з п.8.2 Договору).

Перевіривши відповідний розрахунок, судова колегія дійшла висновку про стягнення 23130,00 грн. - штрафу.

Щодо процентів за користування чужими грошовими коштами судова колегія зазначає наступне.

Позивачем нараховано 2 585,40 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами за такою формулою (23 1300,00 х 136 х 3% : 365 де 23 1300,00 - загальність вартість непоставленого обладнання, 136 - кількість днів затримки станом на 29.01.2020 року, а саме дата подачі першої претензії, 3% - ставка, що передбачена законодавством, 365 - кількість днів у році).

Позивач обґрунтував нарахування вказаних процентів ст.ст.536, 693 ЦК України.

Але суд першої інстанції не погодився з даним нарахуванням, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Отже, за вказаною нормою, проценти можуть нараховуватися на суму попередньої оплати, а не вартості договору (обладнання), як зазначено позивачем.

Приписами статті 536 ЦК України унормовано, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За загальним правилом розмір і порядок одержання вказаних процентів встановлюються договором.

За даною справою, укладеним між сторонами умовами договору не передбачено сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Такого розміру процентів за користування чужими грошовими коштами в разі невиконання договору поставки не встановлено законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивач при розрахунку % застосовує ставку - 3% по аналогії з ст.625 ЦК України, однак, це твердження є помилковим.

За своєю правовою природою проценти є винагородою за користування чужими грошовими коштами. Це випливає зі змісту ст.536 ЦК України.

Однак, необхідність застосовувати до спірних відносин положення ст.625 ЦК України за аналогією закону, аби визначити розмір процентів, є помилковими, так як правові підстави стягнення % за ст.536 та 625 ЦК України є різними.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки законодавством встановлені наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, то підстави для застосування аналогії закону відсутні.

Зокрема, ч.2 ст.536 ЦК України передбачає, що такі проценти могли бути передбачені законом або договором. Договір про розмір процентів за користування чужими грошима між сторонами не укладався, законом чи іншим актом цивільного законодавства такий розмір процентів не встановлено.

Отже, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами сторонами в договорі встановлено не було, як і не передбачено обов`язку відповідача сплачувати проценти на суму попередньої оплати.

Враховуючи вищенаведене, позивач не підтвердив наявності у відповідача обов`язку сплачувати позивачу проценти за користування чужими грошовими коштами відповідно до статті 536 ЦК України, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 2 585,40 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами відсутні.

Щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення попередньої оплати:

У відповідності до пункту 8.3 вищезазначеного договору у разі здійснення Покупцем передплати і якщо Постачальником порушено терміни поставки більш ніж десять календарних днів «Покупець» має право відмовитися від подальшого приймання устаткування і зажадати повернення раніш сплачених сум, які «Постачальник» зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення «Покупця». Отриманим «Постачальником» повідомлення вважається після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення «Покупцем» за адресою «Постачальника» зазначеного в договорі.

При несвоєчасному поверненні передплати «Постачальник» сплачує «Покупцеві» пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення і сплачує «Покупцеві» 30 відсотків річних від несвоєчасно повернутої суми за користування грошовими коштами (а.с.12).

Матеріалами справи підтверджується, що претензію направлено 29.01.2021 року, (а.с.19-21), таким чином прострочення повернення попередньої обліковується через три робочих дня з моменту її відправлення.

Позивачем нараховано 6 152,58 грн. пені (161910,00 х 0.1% х 38 де 161910,00- сума авансового платежу, 0.1 відсоток - це ставка пені згідно з п. 8.3. договору, 38 - це кількість днів прострочення, починаючи з 05.02.2021 року по 15.03.2021 року).

В ч.2 ст.343 ГК України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Приписами статей 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" унормовано, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши періоди нарахування та відповідний розрахунок позивача щодо нарахування пені за прострочення повернення авансу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висеновку про його відповідність вимогам чинного законодавства України в сумі 2124,79 грн. пені, яка підлягає задоволенню.

В частині стягнення 4027,79 грн. пені правомірно відмовлено через перевищення подвійної облікової ставки НБУ.

Стосовно стягнення 30% річних за порушення термінів постачання, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони у договорі (п.8.3) погодили стягнення 30% річних у разі прострочення повернення попередньої оплати (а.с.12).

Позивачем нараховано 5056,90 грн. 30% річних (161910,0 х 38 х 30% : 365, де 161910,00 - сума передоплати, 38 - кількість днів прострочення, починаючи з 05.02.2021 року по 15.03.2021 року, 30% - ставка, що передбачена п.8.3 договору, 365- кількість днів у році).

Перевіривши відповідний розрахунок, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про його арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, а вимоги по стягненню 5056,90 грн. 30% річних є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та пояснень сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення основного боргу, які підтверджені матеріалами справи та відповідачем не спростовані.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ландау, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 року у справі №922/829/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.10.2021 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова