ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" жовтня 2021 р. Справа № 910/14103/21

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юді Транс» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮДІ ТРАНС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Логістікс Інтернешнл»

про стягнення 374 543,00 гривень

встановив:

20.09.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юді Транс» (далі - позивач) надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Логістікс Інтернешнл» (далі - відповідач) про стягнення 374 543,00 гривень.

Відповідно до результатів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформлених протоколом автоматизованого розподілу б/н від 20.09.2021, вказану позовну заяву передано до розгляду судді Шевчук Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.09.2021, зокрема, відкрито провадження у справі № 910/14103/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.11.2021, з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області про виправлення описки в ухвалі від 28.09.2021.

Водночас, 20.10.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Логістікс Інтернешнл» у межах сум позовних вимог та можливих судових витрат, розмір яких складає 405 161,15 грн.

Відповідно до результатів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформлених протоколом автоматизованого розподілу б/н від 20.10.2021, вказану заяву передано до розгляду судді Третьяковій О.О.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Київської області № 85-АР від 25.10.2021, призначено повторний автоматизований розподіл заяви про забезпечення позову у справі № 910/14103/21, у зв`язку із перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному.

Відповідно до результатів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформлених протоколом автоматизованого розподілу б/н від 20.10.2021, вказану заяву передано до розгляду судді Горбасенку П.В.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач зазначив, що після отримання позовної заяви відповідач припинив сплачувати заборгованість, а тому існує ризик здійснення відповідачем заходів, спрямованих на виведення коштів з рахунків та їх приховування, здійснення перереєстрації рухомого майна, як це було зроблено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Оріон Логістікс», довіреною особою якого, як і відповідача у справі № 910/14103/21, є Іщук Марина Вікторівна.

Поряд з тим, за доводами позивача, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Логістікс Інтернешнл» складає 20 000,00 грн, що є недостатнім для покриття розміру заборгованості.

До того ж, позивач стверджує, що наведені обставини дають підстави вважати, що відповідач недобросовісно здійснює свою підприємницьку діяльність, не виконує взяті на себе обов`язки згідно укладеного договору, що в свою чергу призведе до безповоротної втрати позивачем значної суми коштів у розмірі 374 543,00 грн.

Так, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду, адже сума, пред`явлена до стягнення, є значною, що може зумовити приховування грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача, або їх нецільове витрачання з метою унеможливлення фактичного виконання судового рішення в означеній справі.

Отже, позивач вважає обраний ним спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон Логістікс Інтернешнл» у межах сум позовних вимог та можливих судових витрат, розмір яких складає 405 161,15 грн, співмірним позовним вимогам та таким, що не порушує законних інтересів відповідача.

З огляду вказаних вище обставин позивач просить забезпечити позов в обраний відповідно спосіб.

Приписами ст. ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З системного аналізу вищевказаних процесуальних приписів слідує, що забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.

Приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Однак, викладені заявником обставини та доводи щодо припинення відповідачем здійснення оплати за заборгованістю та недобросовісним здійсненням своєї підприємницької діяльності є спірним предметом дослідження за позовом у справі № 910/14103/21, а тому не є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову у розумінні ст. 136 ГПК України.

До того ж, заявником не обґрунтовано та доказово не підтверджено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного ним заходу забезпечення позову - накладення арешту на грошові кошти відповідача, а саме: вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на виведення коштів з рахунків та їх приховування, або їх нецільове витрачання з метою унеможливлення фактичного виконання судового рішення в означеній справі, здійснення перереєстрації рухомого майна, тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19.

Наведені ж у заяві, доказово непідтверджені припущення позивача про потенційну неможливість відповідачем виконати рішення суду, у зв`язку з тим, що статутний капітал не є достатнім для покриття розміру заборгованості, оцінюються судом критично, позаяк підставою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути та/або зменшитись, а вказані обставини мають бути обґрунтованим та доказово доведеним, тоді як арешт коштів на рахунках відповідача може призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності останнім та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/3836/20.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 73, 74 ГПК України, заявником доказово не обґрунтовано, що невжиття обраних заходів до забезпечення позову в частині накладення арешту на майно та грошові кошти може істотно ускладнити/унеможливити виконання рішення суду за позовом, з яким має намір звернутися заявник.

З огляду наведеного вище, враховуючи доказову необґрунтованість доводів позивача стосовно обставин утруднення виконання рішення суду та необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а також недоведеність наявності підстав для застосування таких заходів та їх взаємозв`язку з вимогами за позовом у справі № 910/14103/21, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮДІ ТРАНС» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮДІ ТРАНС» про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала складена та підписана 26.10.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.В.Горбасенко