ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2548/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Фізичної особи-підприємця Семери Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер-ХХІ" (67654, Одеська обл., Біляївський р-н, село Маяки, вул.Радянської Армії, буд. 10)

про стягнення 71 494,18 грн

Історія справи.

1. Короткий зміст позовних вимог Фізичної особи-підприємця Семери Вікторії Анатоліївни.

20.08.2021 Фізична особа-підприємець Семера Вікторія Анатоліївна звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер-ХХІ", в якій просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по оплаті проіндексованої вартості товару (різниці між первісною ціною товару та проіндексованою) за договором поставки товару №22/11/17-25 від 22.11.2017 у розмірі 8 850 грн, суму заборгованості по оплаті процентів за користування чужими коштами у розмірі 62 644,18 грн, а також судовий збір.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25.08.2021 за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2548/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

22.09.2021 до суду від відповідача надійшли заява про застосування строків позовної давності (а.с.44-45), а також відзив на позовну заяву (а.с.40-43), в якому останній у задоволенні позовних вимог просить відмовити, розглянути та задовольнити заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, а у випадку не задоволення заяви про застосування наслідків спливу строку позовної, просить зменшити суму, яка підлягатиме сплаті, до 5 000 грн, у зв`язку із фактичною відсутністю збитків позивача.

До відзиву на позовну заяву відповідачем також було надано копію позовної заяви ФОП Семери Вікторії Анатоліївни про стягнення заборгованості.

28.09.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.63-67).

22.10.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.101-102).

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Фізичної особи-підприємця Семери Вікторії Анатоліївни.

Між сторонами укладено договір поставки №22/11/17-25, на виконання умов якого позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 137 750 грн, який ТОВ "Агропартнер-ХХІ" у визначений договором строк оплачено не було.

Вимога про стягнення з відповідача вартості поставленого за договором товару була предметом розгляду справи №916/1044/19, за наслідком розгляду якої з відповідача було стягнуто 137 750 грн.

Відповідні кошти були сплачені відповідачем на підставі платіжного доручення №66800051 від 02.11.2020.

На підставі положень пунктів 3.1. та 6.1. договору відповідачу нараховано до стягнення відсотки річних, а також суму проіндексованої вартості товару.

За умовами договору коригування вартості товару відбувається або на день платежу, або на момент розрахунку, а не за умови настання однієї з подій, як про це вказує відповідач.

3.2. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер-ХХІ".

Коригування на курсову різницю боргу, який стягнуто за судовим рішенням, є неможливим. Вказану позицію висловлено Верховним Судом України у справі №910/11249/17.

За умовами договору коригування вартості товару відбувається або на момент платежу або на день розрахунку зобов`язання.

Позивач раніше звертався до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з відповідача суми боргу за поставлений товар. При цьому, у своєму позові позивач зазначав про відсутність підстав для індексації вартості товару на дату проведення розрахунку. Також позивач надавав розрахунок зобов`язання, передбачений п.3.1. договору, що свідчить, що подія з розрахунку зобов`язання відбулась.

Передбачена п.6.1. договору відповідальність покупця за порушення термінів оплати у вигляді 0,0575% в день за своєю правовою природою є пенею.

Позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення з відповідача пені у сумі 62 644,18 грн, який відповідно до положень ст.258 ЦК України становить один рік.

4. Позиція суду.

Відповідно до положень ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зауважує, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі №916/1044/19 встановлено укладання 22.11.2017 між ФОП Семера Вікторією Анатоліївною (постачальник) та ТОВ "Агропартнер-ХХІ" (покупець) договору поставки товару №22/11-17-25 (а.с.16-17).

Крім того постановою суду апеляційної інстанції також встановлено факт поставки товару відповідачу та відсутність доказів оплати такого товару, що за висновком суду стало підставою для стягнення з ТОВ "Агропартнер-ХХІ" суми за договором поставки товару №22/11-17-25 від 22.11.2017 року та за видатковою накладною №271 від 22.11.2017 у розмірі 133 750 грн на користь ФОП Семери В.А.

Як встановлено судом з договору, оплата вартості товару, проіндексованої у відповідних випадках згідно п.3.1. договору, здійснюється покупцем на умовах кредиту (відстрочення платежу). Строк оплати не пізніше 30.09.2018.

В той же час відповідачем, лише 02.11.2020 на виконання постанови Південно-західного апеляційного суду від 09.06.2020 у справі №916/1044/19 згідно платіжного доручення №66800051 (а.с.24) було сплачено на користь позивача 138 765,65 грн, з яких 133 750 грн заборгованість за договором поставки та 5 015,65 грн сума судового збору.

Позовні вимоги позивача в рамках даної справи ґрунтуються на положеннях пунктів 3.1. та 6.1. договору та направлені на стягнення з відповідача заборгованості по оплаті проіндексованої вартості товару (різниці між первісною ціною товару та проіндексованою) за договором поставки товару №22/11/17-25 від 22.11.2017 у розмірі 8 850 грн та суми заборгованості по оплаті процентів за користування чужими коштами у розмірі 62 644,18 грн згідно із розрахунком (а.с.19).

Надаючи оцінку можливості покладення на відповідача обов`язку щодо сплати суми індексації (коригування) вартості товару, суд вказує наступне.

Згідно до п.3.1 договору протягом строку дії договору грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті у гривні. Вказані у п.1.2. договору ціна та вартість товару в гривнях погоджені на дату підписання договору і залишаються чинними до моменту їх індексації. Якщо в день, попередній дню платежу або дню розрахунку зобов`язання, вказаний нижче курс гривні А2 по відношенню до іноземної валюти, зазначеної у п.1.2. договору, буде відрізнятися в бік здешевлення гривні більше ніж на 3 % (три відсотки) від узгодженого курсу, зазначеного в п.1.2. договору, ціна вартості цього товару підлягає індексації (коригуванню) пропорційно зміні цього курсу без додаткового узгодження. При такому коригуванні використовується наступна формула: Ц = Цс * (А2 / А1), де Ц - ціна/вартість товару на дату оплати, грн; Цс - ціна/вартість товару на дату підписання договору (вказані у п. 1.2. договору), грн; А1 - зазначений у п.1.2. договору узгоджений сторонами курс співвідношення гривні до іноземної валюти на момент підписання договору; А2 - значення курсу продажі іноземної валюти за гривню за даними міжбанківського валютного ринку України згідно веб-сайту http://index.minfin.com.ua/arch (в розділі "Котирування міжбанківського валютного ринку України") на день попередній дню здійснення платежу або дню розрахунку зобов`язання.

Так за змістом названого пункту, проіндексована вартість товару визначається в день, попередній дню платежу або дню розрахунку зобов`язання.

При цьому за змістом та направленістю п.3.2. договору розрахунок зобов`язання складається саме з метою з`ясування та визначення розміру зобов`язання, яке залишилось у покупця невиконаним.

Проаналізувавши обставини, за яких було прийнято рішення у справі №916/1044/19, зокрема, позовну заяву (а.с.46-52), суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що при зверненні ФОП Семери Вікторії Анатоліївни до суду з вимогами про стягнення суми поставленого товару, що були предметом розгляду даної справи, позивачем було надано розрахунок зобов`язань та зазначено про відсутність підстав для проведення індексації вартості товару.

Тобто фактично в даному випадку, за висновком суду, відбулась визначена п.3.1. договору подія з розрахунку зобов`язань.

Суд також враховує постанову Верховного Суду у справі №910/11249/17, яка відповідно до ч.4 ст. 236 ГПК України, є обов`язковою для врахування судом, та яка містить висновки стовно того, що після звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості у повному обсязі та прийняття судом відповідного рішення проведення індексації вартості товару є неможливим, оскільки фактично призводить до зміни суми боргу, визначеного рішенням суду.

Наведене у сукупності свідчить про відсутність правових підстав для коригування суми боргу, з огляду на що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 62 644,18 грн, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до ст.536 цього Кодексу від дня коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Фактично ч.2 ст.625 ЦК України конкретизовано передбачений ст. 536 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Системний аналіз ч. 2 ст. 536, ч. 2 ст. 625, ст. 627 Цивільного кодексу України дає змогу суду дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими коштами.

Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка зазначає про стягнення 3% річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не у будь-який інший спосіб обчислення процентів за умовами договору.

Так пунктом 6.1. договору сторони погодили, що у випадку порушення термінів оплати товару, обумовлених у п. 3.3 договору, покупець сплачує постачальнику проценти у розмірі 21 % річних (з розрахунку 365 днів в році), або 0,0575 % в день від суми простроченої заборгованості, яка на момент розрахунку процентів визначається з урахуванням її індексації згідно пункту 3.1 договору за весь період прострочення оплати, включаючи день погашення заборгованості по оплаті товару.

Тобто фактично при визначенні у договорі порядку нарахування відсотків у розмірі 21% річних сторонами дотримано визначеного положеннями ст.625 ЦК України порядку їх обчислення.

При цьому, враховуючи погодження сторонами у пункті 6.1. договору сплату відсотків у розмірі 21% річних з розрахунку 365 днів в році, а також окреме погодження в пункті 6.2. договору відповідальності у вигляді пені, суд вважає неспроможними доводи відповідача стосовно того, що обумовлені п.6.1. договору правові наслідки порушення умов договору є пенею.

Суд також зауважує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Отже, враховуючи, що оплата поставленого товару відповідачем, в порушення прийнятих на себе за договором зобов`язань, була проведена лише 02.11.2020, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 21% річних за порушення грошового зобов`язання з оплати товару.

В той же час, здійснивши перевірку доданого позивачем до позовної заяви розрахунку відсотків, суд встановив методологічні помилки при здійсненні розрахунку з огляду на неврахування позивачем положень п.5 ст.254 ЦК України, якими встановлено, що у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, з урахуванням яких, враховуючи, що 30 вересня 2018 року припало на вихідний день, датою виконання зобов`язання з оплати товару фактично є 01.10.2018, а отже першим днем прострочення зобов`язання є 02.10.2018.

Враховуючи, що п.6.1. договору сторонами погоджено нарахування відсотків за весь період прострочення оплати, включаючи день погашення заборгованості, суд зауважує, що вірним періодом нарахування відсотків є період з 02.10.20218 по 02.11.2020.

Враховуючи висновки суду щодо відсутності правових підстав для коригування суми поставленого товару, а також те, що відсотки річних за своєю правовою природою та за змістом п. 6.1. договору є відповідальністю, що наступає у разі порушення грошового зобов`язання, яке у визначеній позивачем сумі 142 600 грн було відсутнє станом на 02.10.2018, суд зазначає, що сумою, на яку нараховуються відсотки, є 133 750 грн.

З урахуванням наведеного, за допомогою системи "Ліга-Закон", суд здійснив власний розрахунок відсотків.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
13375002.10.2018 - 02.11.202076321 %58649.87
Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 58 649,87 грн, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи висновки суду щодо правової природи відповідальності, визначеної п.6.1. договору, що є відмінною від пені, суд зазначає, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку застосуванню підлягає загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки та строк якої позивачем, з огляду на момент виникнення прострочення зобов`язання та дату звернення позивачем до суду, не пропущено.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер-ХХІ" (67654, Одеська обл., Біляївський р-н, село Маяки, вул.Радянської Армії, буд. 10, ) на користь Фізичної особи-підприємця Семери Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) заборгованість по оплаті процентів за користування чужими коштами у сумі 58 649 /п`ятдесят вісім тисяч шістсот сорок дев`ять/ грн 87 коп., судовий збір у сумі 1 862 /одна тисяча вісімсот шістдесят дві/ грн 18 коп.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська