ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 Справа № 917/1335/21

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчуцька ТЕЦ, вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Кременчуцького ліцею № 11 Гарант Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Першотравнева, 53, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 328 503,11 грн.,

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: 20.08.2021 до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» про стягнення з Кременчуцького ліцею № 11 Гарант Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 546 810,37 грн., з яких 535 422,91 грн. основного боргу, 3 606,86 грн. 3% річних, 7 780,60 грн. інфляційних втрат за договором № 5065 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.03.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на несвоєчасність здійснення відповідачем оплати спожитої теплової енергії на умовах договору № 5065 від 25.03.2021.

Ухвалою від 25.08.2021 (а.с. 35-36) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Зазначена ухвала направлялась сторонам 26.08.2021, про що свідчить відмітка канцелярії суду на звороті ухвали від 25.08.2021 (а.с. 104).

У відзиві на позовну заяву № 270 від 13.09.2021 (вх. № 10254 від 14.09.2021, а.с. 37-38) відповідач заперечень по суті спору не надав, надав докази часткової оплати за договором на загальну суму 228 909,26 грн. та зауважив, що заборгованість утворилась через відсутність своєчасного фінансування з боку Кременчуцької міської ради.

У відповіді на відзив № 38/1474 від 20.09.2021 (вх. № 10527 від 21.09.2021, а.с. 44-45) позивач підтвердив сплату відповідачем 228 909,26 грн. основного боргу, подав клопотання про зменшення позовних вимог на суму 218 307,26 грн. основного боргу, оскільки частина зі сплаченої відповідачем суми у розмірі 10 602,00 грн. віднесена в рахунок погашення боргу за квітень 2021, та заявив клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору в сумі 3274,61 грн. (а.с. 47).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог приймається господарським судом до розгляду. Таким чином, ціна позову, яку вказує позивач відповідно до ст. 163 ГПК України, складає 328 503,11 грн., з яких 317 115,65 грн. основного боргу, 3 606,86 грн. 3% річних, 7 780,60 грн. інфляційних втрат.

Відповідач не скористався правом подання заперечень на відповідь на відзив, передбаченим ст. 167 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 (а.с. 11) ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (позивач) з 25.04.2019 року визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ".

25.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", як Виконавцем, та Кременчуцьким ліцеєм № 11 Гарант Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як Споживачем, укладено договір № 5065 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії (а.с. 7-10, далі Договір), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві послугу з постачання теплової енергії на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі-послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим Договором.

Інформація про споживача: 1) адреса: вулиця Першотравнева, буд 53, м. Кременчук Полтавської області Нежитлове приміщення; Опалювальна площа будівлі 4949,20 м2; теплове навантаження будівлі: теплова енергія для опалення - 0,458820 Гкал/год; у будівлі відсутній індивідуальний тепловий пункт; будівля обладнана вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 3.6 Договору, облік теплової енергії, що постачається на об`єкт Споживача визначається за приладом комерційного обліку теплової енергії, встановленого на даному об`єкті. Споживач щомісяця до останнього для включно розрахункового місяця подає Виконавцю інформацію про фактичне споживання теплової енергії згідно показників приладу комерційного обліку теплової енергії. При відсутності даних показників комерційного обліку теплової енергії до останнього дня включно розрахункового місяця кількість спожитої теплової енергії визначається Виконавцем розрахунковим методом. До обсягів теплової енергії, визначеної за фактичними показниками приладів обліку або розрахунковим способом, додаються теплові витрати, згідно п. 1.3.2 даного Договору.

Зняття Споживачем показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії оформлюється Відомістю про фактичні покази розрахункових приладів обліку на підставі якої здійснюється розрахунок, оформлення рахунку та Акта про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплової енергії. Акт про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплової енергії підтверджується Споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого Акта про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплової енергії або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками Виконавця.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що ціною послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на послугу. Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу становить 1 774,60 грн. за 1 Гкал з ПДВ. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на зазначену послугу Виконавець у строк, що не пізніше 15 днів з дати введення їх в дію, повідомляє про це Споживачу з посиланням на рішення відповідних органів. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору.

Згідно пункту 4.4 Договору, тривалість розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг, оплати послуги Виконавцю становить з першого по останнє число місяця, але не може перевищувати місяць.

Пунктом 4.5 Договору сторони передбачили, що Виконавець формує та надсилає (надає) не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим, рахунок на оплату послуги та Акт про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплової енергії. Рахунок надається на паперовому носії. Рахунок на оплату спожитої послуги надсилається (надається) не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно, п. 4.6 Договору, Споживач здійснює оплату за цим Договором за спожиту послугу протягом 7 календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Згідно з п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" від 31.12.2020 №330 "Про введення в дію скоригованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживачів" відповідно до Закону України "Про теплопостачання" на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №116 від 24.12.2020 року "Про встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" скоригованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для споживачів" ввів в дію наступні тарифи для потреб бюджетних установ - 1774,60 грн./Гкал (з ПДВ).

На виконання умов Договору, позивач в період з березня по квітень 2021 поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 562 869,91 грн., що підтверджується копіями актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 31.03.2021 року та від 30.04.2021 року (а.с. 19).

В дотримання умов Договору позивачем було надіслано відповідачеві вищезазначені акти та відповідні рахунки на оплату отриманої ним теплової енергії (а.с. 15-16). Матеріалами справи підтверджується вручення зазначених рахунків та актів відповідачу (а. с. 17-18).

В порушення умов Договору відповідач, систематично порушував терміни оплати за теплову енергію, встановлені Договором, що підтверджується виставленими рахунками та документами про їх отримання.

На підтвердження оплати в сумі 27 447,00 грн. за отриману теплову енергію у спірному періоді позивач надав виписку банку на вказану суму (а.с. 21).

Так, на момент звернення позивача із позовом до суду відповідачем не сплачена вартість послуг за спожиту теплову енергію з березня по квітень 2021 в сумі 535 422,91 грн.

До відзиву на позовну заяву відповідач долучив суду копії платіжних доручень про сплату 71 700,00 грн. основного боргу (платіжні доручення від 26.05.2021 № 78 на суму 10 602,00 грн., від 11.08.2021 № 312 на суму 63 709,26 грн., від 08.09.2021 № 337 на суму 154 598,00 грн.; а.с. 39-41), у відповіді на відзив позивач підтвердив зарахування зазначених сум та зауважив, що 10 602,00 грн. зі сплаченої відповідачем суми віднесена позивачем в рахунок погашення боргу за квітень 2021, та підтримав позовні вимоги в частині сплати основного боргу в сумі 317 115,65 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом (в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 16.09.2021) про стягнення з відповідача 328 503,11 грн. заборгованості, зокрема:

- 317 115,65 грн заборгованості за спожиту та не оплачену теплову енергію за період з березня по квітень 2021;

- 3 606,86 грн. 3% річних, за зобов`язаннями, які виникли в березні та квітні 2021, нарахованих за період з 21.04.2021 по 13.07.2021;

- 7 780,60 грн. інфляційних втрат, за зобов`язаннями, які виникли в березні 2021, нарахованих за період з 01.05.2021 по 30.06.2021.

Під час розгляду спору по суті судом приймається до уваги наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України (далі ГК України) унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV від 02.06.2005 р. "Про теплопостачання" (із змінами та доповненнями, далі Закон України "Про теплопостачання"), тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором, надав відповідачу послуги з енергопостачання в період з березня по квітень 2021 на загальну суму 562 869,91 грн. (копії актів та рахунків залучені до матеріалів справи, а.с. 19, 15-16).

Пунктом 3.6 Договору встановлено, що облік теплової енергії, що постачається на об`єкт Споживача визначається за приладом комерційного обліку теплової енергії, встановленого на даному об`єкті. Споживач щомісяця до останнього для включно розрахункового місяця подає Виконавцю інформацію про фактичне споживання теплової енергії згідно показників приладу комерційного обліку теплової енергії. При відсутності даних показників комерційного обліку теплової енергії до останнього дня включно розрахункового місяця кількість спожитої теплової енергії визначається Виконавцем розрахунковим методом. До обсягів теплової енергії, визначеної за фактичними показниками приладів обліку або розрахунковим способом, додаються теплові витрати, згідно п. 1.3.2 даного Договору.

Зняття Споживачем показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії оформлюється Відомістю про фактичні покази розрахункових приладів обліку на підставі якої здійснюється розрахунок, оформлення рахунку та Акта про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплової енергії. Акт про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплової енергії підтверджується Споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого Акта про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплової енергії або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками Виконавця.

Акти за березень та квітень 2021 (а.с. 19) підписані трьома представниками Теплопостачальної організації (позивачем) та були вручені відповідачу, що підтверджується відомістю та реєстром про отримання (а.с. 17-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України оплату отриманих послуг в спірному періоді здійснив частково в сумі 245 754,26 грн. (копії банківських виписок залучені до матеріалів справи, а.с. 21, 48-49).

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 317 115,65 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовуються, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові КГС у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, за якою якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач заявив до стягнення 3 606,86 грн. 3% річних, нарахованих за зобов`язаннями, які виникли в березні та квітні 2021, нарахованих за період з 21.04.2021 по 13.07.2021, та 7 780,60 грн. інфляційних втрат, нарахованих за зобов`язаннями, які виникли в березні 2021, нарахованих за період з 01.05.2021 по 30.06.2021.

Здійснивши перерахунок річних та інфляційних суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Перевірка правильності розрахунку 3% річних та інфляційних втрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов (а.с. 37-38) щодо відсутності вчасного належного фінансування з місцевого бюджету не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Як встановлено судом, сторони перебувають в договірних відносинах на підставі договору № 5065 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.03.2021.

Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (ст. 1 Бюджетного кодексу України). У зв`язку з цим застосування бюджетного законодавства до відносин юридично рівних учасників є неприпустимим. Відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання за договором, яке не припинилося відповідно до приписів глави 50 Цивільного кодексу України.

Таким чином, умови Договору не звільняють відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії з причин затримки фінансування.

Крім того, за змістом частини другої статті 617 ЦК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з приписами статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і, оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, тому відсутність у відповідача необхідних коштів не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання за договором.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

За наведеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю та стягнення з відповідача 317 115,65 грн. основного боргу, 3 606,86 грн. 3% річних, 7 780,60 грн. інфляційних втрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

При зверненні із клопотанням про зменшення позовних вимог № 38/1440 від 16.09.2021 (додаток № 2 до відповіді на відзив, вх. № 10527 від 21.09.2021, а.с. 47) позивач подав клопотання про повернення з бюджету надлишково сплаченого судового збору в сумі 3274,61 грн.

При первісному зверненні до суду із позовною заявою позивач сплатив 6810,00 грн. судового збору (платіжне доручення № 631 від 16.08.2021, а.с. 6). Вказана сума зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України (виписка від 17.08.2021, а.с. 31).

В редакції заяви про зменшення позовних вимог (вх. № 7009 від 29.06.2021, а.с. 112-114), предметом розгляду даної справи є стягнення 328 503,11 грн., з яких 317 115,65 грн. основного боргу, 3 606,86 грн. 3% річних, 7 780,60 грн. інфляційних втрат за договором № 5065 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.03.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, розмір судового збору за розгляд позовної заяви про стягнення 328 503,11 грн. становить 4927,55 грн.

За п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового розміру в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У такому випадку, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Враховуючи клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору, судовий збір в сумі 3274,61 грн. підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, витрати зі сплати судового збору в сумі 3274,61 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Кременчуцького ліцею № 11 Гарант Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Першотравнева, 53, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчуцька ТЕЦ (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 317 115,65 грн. основного боргу, 3 606,86 грн. 3% річних, 7 780,60 грн. інфляційних втрат; 4 927,55 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. У відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України, з пред`явленням даного рішення в органи Державної казначейської служби України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Кременчуцька ТЕЦ (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600 ) з Державного бюджету України 3 274,61 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 631 від 16.08.2021 на суму 8202,16 грн., яке знаходиться в матеріалах справи.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.