ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. Справа № 914/2718/20

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача Новіков С.Ю.

від відповідача (скаржника) Гарбузюк Р.О., Шиян М.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, вих.№2718-4 від 30 березня 2021 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 02 березня 2021 року (підписане 11.03.2021), суддя Юркевич М.В.

у справі №914/2718/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України, м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ

про стягнення 39 172 609,90 грн.

в с т а н о в и в :

12 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз про стягнення 34 086 607,99 грн. заборгованості з оплати за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року, 3 631 824,18 грн. пені, 785 706,09 грн. 3% річних та 668 471,64 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02 березня 2021 року у справі №914/2718/20 провадження у справі закрито в частині позовних вимог про стягнення 11 832 058,70 грн. основного боргу. Позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 22 254 549,30 грн. основного боргу, 3 631 824,18 грн. пені, 785 706,09 грн. 3% річних, 668 471,64 грн. інфляційних втрат та 410 108,27 грн. витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Поряд з цим, повернуто позивачу частину сплаченого за подання позовної заяви судового збору в розмірі 177 480,88 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі мотивоване сплатою відповідачем частини заборгованості в сумі 9 102 906,01 грн. та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 2 729 152,68 грн.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог мотивоване тим, що відповідачем не виконано в повному обсязі обов`язок щодо сплати негативних щодобових небалансів у січні 2020 року за договором транспортування природного газу № від 04 лютого 2020 року.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Львівгаз звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02 березня 2021 року у справі №914/2718/20 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що небаланс за своєю правовою природою не є об`єктом цивільних прав і не може бути об`єктом цивільного обороту. Поряд з цим, вказує, що позивач не має права на продаж газу, відтак, твердження останнього про купівлю та передачу газу відповідачу для врегулювання небалансу апелянт вважає безпідставними. Наголошує, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують відбір газу відповідачем, та факт надання позивачем послуг транспортування газу протягом строку дії договору. Одночасно, вважає недоведеним твердження позивача про купівлю природного газу саме для врегулювання небалансу, допущеного відповідачем. Також скаржник зазначає, що протягом спірного періоду та протягом дії договору позивач не надавав послуг з транспортування газу для потреб відповідача, останній не є замовником послуг транспортування газу і небаланси замовників послуг транспортування газу у нього виникати не можуть. Наголошує, що сторони у договорі надання послуг транспортування газу не визначили ні обсягів, ні строків надання послуг транспортування газу, а правочин про надання послуг транспортування газу укладено без наміру сторін надавати та отримувати такі послуги. Також апелянт вважає відсутніми підстави для закриття провадження у справі в частині, оскільки заперечує позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що апеляційна скарга відповідача підписана особою, яка не має права її підписувати, оскільки скаржником до апеляційної скарги не долучено жодних доказів, які б свідчили про право Гарбузюка Р.О. діяти від імені відповідача в порядку самопредставництва. Щодо суті спору, позивач наголошує, що відповідачем підписано договір транспортування природного газу без жодних застережень, відтак, останнім погоджено його умови, разом з цим, відповідачем вчинено ряд дій, які свідчать про визнання ним боргу за договором. Наголошує, що у договорі сторони погодили врегулювання щодобових небалансів одностороннім актом за підписом позивача, відтак, такий акт є належними доказами виникнення заборгованості у відповідача з оплати небалансів.

Також позивачем подано суду апеляційної інстанції письмові пояснення, в яких останній повідомив суд про сплату відповідачем заборгованості, крім того, зазначає, що частина зобов`язань припинена на підставі заяв позивача про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з чим, основний борг за добовий небаланс природного газу січня 2020 року за договором від 04 лютого 2020 року відсутній.

Представники відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили такі задоволити у повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02 березня 2021 року у справі №914/2718/20 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, з підстав, наведених у апеляційній скарзі та поясненнях. Щодо часткової оплати боргу, наголошували, що така здійснена з метою забезпечення належного функціонування товариства, при цьому, повністю не визнають позовні вимоги та вважають такі безпідставними.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях. Також зазначав про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення основного боргу.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (в тексті договору оператор) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи України «Львівгаз» (в тексті договору замовник) укладено договір транспортування природного газу № відповідно до умов якого, а саме: п.2.1 договору, оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених в цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Згідно з п.2.3 Договору обсяг послуги, що надається за цим Договором визначається підписанням Додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п.2.4 Договору).

Відповідно до п.2.5 Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів (п.2.6 Договору).

Згідно з п.2.7 Договору Додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та-або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед. Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед. Додаток 3 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що додатки за №№1, 2 до договору сторонами не укладено.

У п.3.1 Договору сторони погодили, що оператор зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених кодексом; виконувати інші обов`язки, передбачені Кодексом та чинним законодавством України.

Оператор має право, серед іншого, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором (п.3.2 Договору).

Щодо обов`язків замовника, то такі сторонами погоджено у п.4.1 Договору, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування; здійснювати своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п.4.2 Договору).

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п.5.1 Договору).

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи /прямим споживачем /газовидобувним підприємством /виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п.5.4 Договору).

На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (п.5.5 Договору).

У п.п.7.1-7.3 Договору сторонами погоджено, що вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.tsoua.com. Тарифи, передбачені пунктом 7.1, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами Договору.

Відповідно до п.9.1 Договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу.

У разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а останній купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу. У разі виникнення у замовника позитивного добового небалансу оператор здійснює купівлю у замовника, а останній продаж природного газу оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу (п.9.2 Договору).

Розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді (п.9.6 Договору).

Згідно з п.11.4 Договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Відповідно до п.17.1 Договору останній набирає чинності з дня його укладення, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року.

За твердженнями позивача останній за результатами співставлення алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за січень 2020 року (складених на підставі інформації, поданої до інформаційної платформи), виявив наявність у відповідача негативних щодобових небалансів, як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок відповідно до якого за січень 2020 року виявлено остаточні обсяги негативних щодобових небалансів в розмірі 7511,66258 тис. куб. м. газу на загальну суму 47 599 778,87 грн.

Як стверджує позивач, вказані негативні небаланси у відповідача виникали внаслідок відбору з газотранспортної системи природного газу в зазначений період без подання відповідних обсягів газу до газотранспортної системи, а також внаслідок несанкціонованих відборів природного газу з газорозподільної системи відповідача його споживачами, в яких у спірний період не було жодного постачальника природного газу.

14 лютого 2020 року позивач через інформаційну платформу направив відповідачу акт врегулювання щодобових небалансів №01-2020- за газовий місяць січень 2020 року та рахунок на оплату в розмірі 47 599 778,87 грн.

У зв`язку з неоплатою в повному обсязі вказаного рахунку, Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України звернулось до суду з цим позовом про стягнення з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз 34 086 607,99 грн. заборгованості з оплати за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року, 3 631 824,18 грн. пені, 785 706,09 грн. 3% річних та 668 471,64 грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати за добові небаланси за січень 2020 року.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, а також Законом України «Про ринок природного газу», Цивільним та Господарським кодексами України.

Пунктами 7, 45 ч.1 ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що газотранспортна система технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором (ч.ч.1, 2 ст.32 ЗУ «Про ринок природного газу»).

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015. Кодекс також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Згідно з п.2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2497.

Відповідно до п.1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватися лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

В силу положень п.5 глави 1 розділу І Кодексу договір транспортування договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Як зазначено вище, між сторонами укладено договір транспортування природного газу № від 04 лютого 2020 року, відповідно до п.2.1 якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні, а відповідно до п.2.2 договору, послуги за ним надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Так, у договорі № транспортування природного газу від 04 лютого 2020 року сторони визначили, що обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням Додатка №1 до цього договору (розподіл потужності) та/або Додатка №2 (розподіл потужності з обмеженнями). Отже, сторони, укладаючи договір, обумовили між собою необхідність документального підтвердження надання усіх послуг за договором (у разі їх надання).

Як встановлено судом вище та не доведено позивачем протилежне, додатки №№1, 2 до Договору сторонами не укладались.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини другої, третьої статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як предмет договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.

Отже, предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, а тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати головну сутність договору даного виду (аналогічні правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі №910/22058/17).

Частинами 1, 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як встановлено судом вище, Додаток №1 та Додаток №2 до договору сторонами не укладалися, відтак, сторонами не було погоджено істотних умов договору.

Передбачений Кодексом ГТС порядок оплати послуг з балансування діє лише у випадку укладення сторонами договору про надання послуг з балансування. Якщо такий договір не є укладеним, то позивач - Оператор ГТС має надати суду не лише односторонні акти та розрахунки, але й докази фактичного надання ним послуг з балансування.

Слід зазначити, що тягар доведення факту надання послуг покладається на позивача, який звертається до суду з позовом про стягнення оплати за надані послуги.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.76 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На особу, яка хоче довести факт надання послуг, покладається обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме - надання послуг замовнику на виконання умов договору. Відповідач (замовник) не зобов`язаний доводити факт ненадання йому послуг.

Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування у відповідача заборгованості зі сплати небалансів у період січня 2020 року, як і не доведено закупівлю газу для врегулювання небалансів саме відповідача та транспортування такого газу саме відповідачу. Посилання позивача на закупівлю ним природного газу у АТ «НАК «Нафтогаз України», з метою балансування газотранспортної системи, не свідчить про здійснення дій з метою врегулювання небалансу, що виник у відповідача. Будь-яких інших доказів на підтвердження протилежного позивач суду не надав.

Колегія суддів також враховує твердження скаржника про те, що за умовами п.п.9.1, 9.2 договору транспортування природного газу від 04 лютого 2020 року, негативний небаланс врегульовується шляхом укладення договору купівлі-продажу газу замовнику, докази чого у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що односторонній акт про надання послуг балансування (разом з рахунком на оплату) складений за результатами процедури алокації обсягів небалансу відповідача, не є достатньою підставою для визначення вартості послуг балансування, та як наслідок стягнення такої вартості з відповідача.

Колегія суддів наголошує, що правові висновки щодо обов`язковості документального оформлення факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги з балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу в заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №916/2090/16 від 28 липня 2021 року у справі №927/1041/19, які враховуються судом в силу ч.4 ст.236 ГПК України.

Згідно з ст.35 Закону України «Про ринок природного газу» правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи. Такі правила мають бути засновані на ринкових принципах та мають створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи. Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Відповідно до п.3 глави 1 розділу V Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи для забезпечення надійної та безпечної експлуатації газотранспортної системи, зокрема, здійснює заходи фізичного балансування.

У розділі XIII Кодексу ГТС (Фізичне балансування) визначено, що замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів: 1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами; 2) регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом; 3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі; 4) регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи має право зарезервувати частину діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи.

Особливі умови, які стосуються використання оператором газотранспортної системи зарезервованої діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховищ, визначаються договором зберігання природного газу.

Технічна угода, що укладається між оператором газосховища та оператором газотранспортної системи, визначає засади управління оператором газотранспортної системи оперативним балансовим рахунком та обсяг природного газу, який може бути взаємно обмінений між вказаними операторами з метою вирівнювання різниць між обсягами, визначеними в номінаціях, і обсягами, фактично направленими до/з газотранспортної системи, а також засади вирівнювання сальдо оперативного балансового рахунку.

Замовник послуг транспортування не відповідає за небаланс, якщо це спричинено діями оператора газотранспортної системи (п.9 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат, забезпечуючи замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування.

В межах судового спору, пов`язаного з вартістю послуг балансування, позивач має обов`язок довести суду належними та допустимими доказами обставини надання/ненадання ним відповідачу таких послуг, обставини обсягу та вартості газу, який він просить суд стягнути з відповідача.

Товариством з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи. Таким чином, у зв`язку з тим, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення Оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а докази вчинення відповідних дій зі сторони позивача щодо відповідача не надані, суд дійшов висновку, що надання таких послуг позивачем не доведено, а відтак, недоведеними є також і похідні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Щодо посилань суду першої інстанції на визнання відповідачем боргу, колегія суддів звертає увагу, що як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді відповідач повністю заперечує позовні вимоги, вважає такі безпідставними, у підтвердження чого наводить свої доводи та заперечення. При цьому, часткову сплату боргу пояснює необхідністю забезпечення нормального функціонування товариства та нарахуванням позивачем штрафних санкцій через несплату боргу. Більше того, частина зобов`язання зі сплати заборгованості, що є предметом цього спору, припинена самим же позивачем на підставі заяв останнього про зарахування зустрічних однорідних вимог, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач також зазначає, що апеляційна скарга відповідача підписана особою, яка не має права її підписувати, оскільки скаржником до апеляційної скарги не долучено жодних доказів, які б свідчили про право Гарбузюка Р.О. діяти від імені відповідача в порядку самопредставництва. Такі твердження суд вважає безпідставними, оскільки при відкритті апеляційного провадження судом перевірено наявність у особи, яка підписала апеляційну скаргу, права на таке підписання. Так судом встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відомостях про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, зазначено: Китриш Тарас Михайлович, 11.06.2020 (голова правління товариства) керівник; Гарбузюк Ростислав Олексійович (Повноваження: Вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (Вчиняти дії від імені юридичної особи (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника в т.ч. з правом участі в судових засіданнях, посвідчення копій документів щодо повноважень, без права: відмови, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних, скарг, укладання мирової угоди) представник)) (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result). Вказана інформація є достатньою для підтвердження повноважень Гарбузюка Р.О. на підписання апеляційної скарги від імені АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз». Доказів протилежного (відсутності у вказаної особи права представляти юридичну особу відповідача у суді) позивачем апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого господарського суду в цій справі та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз задоволити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 02 березня 2021 року у справі №914/2718/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Матеріали справи №914/2718/20 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку, у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 27 жовтня 2021 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.