ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року Справа № 915/365/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В., за участю

секретаря судового засідання: Берко О.В.

представника позивача: Єфремової В.Л.,

представники відповідачів: не з`явилися,

представника ІІІ особи : Оксенчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

(04119, м.Київ, вул.Юрія Іллєнка, буд.83-Д; ідент.код 33695095;

e-mail: , ІНФОРМАЦІЯ_4),

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінбуд"

(54055, м.Миколаїв, вул.2-а Слобідська, буд.73, кв.2; ідент.код 40092605;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3),

до відповідача-2: ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

ІІІ особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Міністерство оборони України (03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6, , електронна адреса представника Оксенчук С.С: e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

про: солідарне стягнення заборгованості у розмірі 186448,28 грн,-

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінбуд" та ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 186448,28 грн, з яких: 175360,89 грн основного боргу, 4380,67 грн пені, 5611,55 грн інфляційних втрат, 1095,17 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідачів щодо непогашення перед банком, як гарантом, існуючої заборгованості є неправомірними, та такими, що суперечать умовам укладених договору банківської гарантії та договору поруки, а також положенням чинного законодавства, зокрема, ст.569 ЦК України.

Відповідно до приписів ч.6 ст.176 ГПК України, суд звернувся із запитом до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади / Єдиному державному демографічному реєстрі щодо відповідача-2 - ОСОБА_1 .

08.04.2021 до суду від Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надійшла відповідь, в якій повідомлено суд, що станом на 01.04.2021 за відомостями Реєстру територіальної громади м.Миколаєва місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 13.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 17.05.2021.

Ухвалою суду від 17.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 10.06.2021 у зв`язку з неявкою сторін.

10.06.2021 судом відкладено підготовче засідання на 02.07.2021 у зв`язку з неявкою відповідачів.

18.06.2021 від позивача до суду надійшла заява від 11.06.2021, в якій останній просить суд залучити Міністерство оборони України, яке є правонаступником прав та обов`язків Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, до участі у справі в якості ІІІ особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на його стороні.

Ухвалою суду від 02.07.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство оборони України. Підготовче засідання відкладено на 03.08.2021.

Міністерство оборони України у письмових поясненнях, які надійшли до суду 28.07.2021, в яких останнє підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.08.2021.

25.08.2021 судом відкладено розгляд справи на 07.10.2021.

Відповідачі не скористались наданим їм ч.ч.1, 2, 4 ст.161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачі явку повноважних представників у судове засідання 07.10.2021 не забезпечили, відзивів по суті позовної заяви до суду не надали, вимоги та доводи позивача не спростували, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представники позивача та третьої особи на його стороні підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Господарським судом також враховано, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі, зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників відповідачів.

У судовому засіданні 07.10.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

21.05.2021 між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та гарантій», як гарантом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд», як принципалом, був укладений договір про надання банківської гарантії №8775/18-ГВ (далі - Договір банківської гарантії) (а.с.7,8), відповідно до умов якого сторони договору визначили, що гарант надає за заявою принципала банківську гарантію забезпечення виконання договору, а саме: Договору на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування №2, в/м №25, м.Хмельницький, Хмельницької області, що буде укладений між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням МО України (надалі - бенефіціар) та принципалом, який став переможцем конкурсних торгів на закупівлю робіт для гарантованого забезпечення потреб оборони Будівництво будівель (45210000-2). Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування №2, в/м №25, м.Хмельницький, Хмельницької області, що підтверджується повідомленням про намір укласти договір від 14.05.2018. При цьому гарантія видається гарантом у вигляді банківської гарантії забезпечення виконання договору №8775/18-ГВ на суму 172769,35 грн, яка є невід`ємною частиною цього договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі (п.1.1 Договору банківської гарантії).

За умовами п.1.2 Договору банківської гарантії, строк дії гарантії до 31 січня 2019 року включно.

Відповідно до умов п.2.2 Договору банківської гарантії, належне виконання принципалом зобов`язань по цьому договору забезпечується: - неустойкою, передбаченою цим договором; - порукою ОСОБА_1 .

Розділом 3 Договору банківської гарантії його учасники узгодили права та обов`язки сторін, зокрема, право гаранта вимагати від принципала відшкодування усіх витрат (включаючи але не обмежуючись наступними): а) сум, фактично сплачених гарантом бенефіціару у порядку та у випадках, передбачених гарантією; б) збитків, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судових витрат, понесених гарантом за гарантією (п.3.1.1), а також обов`язок принципала протягом 2 банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по гарантії на вимоги бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених цією гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; судові витрати, понесені гарантом за гарантією (п.3.4.1).

Згідно з умовами п.6.1 Договору банківської гарантії, він набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до дати проведення повного взаєморозрахунку між сторонами за умови відсутності будь-яких вимог до гаранта з боку бенефіціара після закінчення строку дії гарантії.

З наданого позивачем тексту банківської гарантії від 22.05.2018 (а.с.9) вбачається, що гарант цією гарантією безумовно і безвідклично зобов`язався протягом 5 банківських днів заплатити бенефіціару суму у розмірі 172769,35 грн після отримання від бенефіціара письмової вимоги з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара, із зазначенням у вимозі, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв`язку з невиконанням принципалом своїх зобов`язань у відповідності до договору. Такі письмові вимоги бенефіціара повинні бути надані гаранту не пізніше 31 січня 2019 року включно.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Будівельна фірма «Укрінбуд», 21.05.2018 між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень», як кредитором/гарантом, та гр. ОСОБА_1 , як поручителем, був укладений договір поруки за №8775/18-ГВ-П (далі - Договір поруки) (а.с.16,17), відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором/гарантом за належне виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд», як боржника/принципала, взятих ним зобов`язань, що витікають з договору про надання банківської гарантії №8775/18-ГВ від 21.05.2018 року, укладеного між кредитором/гарантом та боржником/принципалом, а саме: протягом 2 банківських днів з моменту сплати кредитором/гарантом грошових коштів за банківською гарантією забезпечення виконання зобов`язань №8775/18-ГВ на вимогу бенефіціара (або на виконання рішення суду) та отримання від кредитора/гаранта відповідної вимоги, відшкодувати кредитору/гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми фактично сплачені кредитором/гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених гарантією в межах загальної суми відповідальності кредитора/гаранта за гарантією, що складає 172769,35 грн; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені кредитором/гарантом за гарантією.

Відповідно до умов п.1.2 Договору поруки, його учасники узгодили, що поручитель відповідає перед кредитором/гарантом у повному обсязі. Боржник/принципал в поручитель відповідають перед кредитором/гарантом як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора/гаранта вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п.1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій частині) як від боржника/принципала та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання боржником/принципалом будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні боржником/принципалом зобов`язань в цілому (п.1.3 Договору поруки).

Згідно з п.1.5 Договору поруки, поручитель підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами договору гарантії.

В силу умов п.2.1 Договору поруки кредитор/гарант набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що випливає із договору гарантії при умові, якщо в установлений договором гарантії строк виконання боржником/принципалом зобов`язання не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання боржника/принципала.

Поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому договору, не пізніше 3-х банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора/гаранта про невиконання боржником/принципалом зобов`язань і необхідності їх виконання поручителем (п.2.2 договору Поруки).

У повідомлення повинно бути визначено розмір невиконаних боржником/принципалом зобов`язань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, в разі їх наявності, що необхідно сплатити (п.2.3 Договору поруки).

У зв`язку з допущенням ТОВ «Будівельна фірма «Укрінбуд» порушень умов договору підряду, укладеного між ним, як підрядником, та Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, як замовником, замовник розірвав даний договір підряду в односторонньому порядку та направив до банку лист-вимогу №513/3/4849 від 16.10.2019 щодо настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів за гарантією в сумі 172769,35 грн (а.с.10).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2020 у справі №910/6804/20 були задоволені позовні вимоги Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління та стягнуто з Акціонерного товариства «Банк інвестицій і заощаджень» на користь позивача суму банківської гарантії в розмірі 172769,35 грн та 2591,54 грн судового збору (а.с.11-14).

Банк виконав таке судове рішення в повному обсязі, перерахувавши Західному територіальному квартирно-експлуатаційному відділу кошти в сумі 175360,89 грн (суму банківської гарантії та судового збору за рішенням суду), що підтверджується копією платіжного доручення №2956889 від 30.11.2020 (а.с.15).

У зв`язку з виконанням умов банківської гарантії, банк 04.12.2020 направив на адресу ТОВ «Будівельна фірма «Укрінбуд» вимогу №05-1/04/9939 від 02.12.2020 про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії №8775/18-ГВ від 22.05.2018 в порядку ст.569 Цивільного кодексу України (а.с.20-22).

Також, банк 04.12.2020 направив відповідну вимогу поручителю - гр. ОСОБА_1 за вих.№05-1/04/9938 від 02.12.2020 про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії №8775/18-ГВ від 22.05.2018 на забезпечення виконання зобов`язань на виконання договору про надання банківської гарантії №8775/18-ГВ від 21.05.2018 та договору поруки №8775/18-ГВ-П від 21.05.2018 (а.с.23-25).

Позивач стверджує, що відповідачі вимоги банку залишили без розгляду та задоволення, кошти в сумі 175360,89 грн не сплатили.

Вказане стало підставою для звернення банку до суду з даним позовом.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Відповідно до ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ч.1 ст.200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Відповідно до ст.562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Згідно ст.561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до ч.1 ст.563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Таким чином, зобов`язання гаранта здійснити його виконання відповідно до умов гарантії виникає лише після порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. При цьому, для пред`явлення гаранту вимоги кредиторові достатньо лише факту порушення боржником виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2).

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 3).

Також у договорі про надання гарантії його учасники узгодили обов`язок принципала протягом 2 банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по гарантії на вимоги бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених цією гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; судові витрати, понесені гарантом за гарантією (п.3.4.1 Договору банківської гарантії).

Отже, суд дійшов висновку, що у відповідачів виник обов`язок відшкодувати позивачу сплачену банківську гарантію, а у банку виникло відповідне право регресної вимоги до відповідачів.

Оскільки доказів відшкодування суми банківської гарантії відповідачі не надали, доводів позивача не спростували, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів суми гарантії у розмірі 175360,89 грн є правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

На підставі норм ст.625 Цивільного кодексу України, позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідачів 1095,17 грн - 3% річних та 5611,55 грн інфляційних втрат.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та встановив, що він виконаний арифметично вірно.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Пунктом 4.2 Договору банківської гарантії сторони договору встановили, що в разі порушення принципалом строків відшкодування гаранту витрат по гарантії, передбачених п.3.4.1 даного договору, принципал сплачує гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Позивачем на підставі умов п.4.2 Договору банківської гарантії, заявлена вимога про стягнення з відповідачів 4380,67 грн пені.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 Господарського кодексу України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст.547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Оскільки заявлений до стягнення розмір пені є вірним, позовні вимоги про стягнення з відповідачів 4380,67 грн пені також підлягає задоволенню судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідачів.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінбуд" (54055, м.Миколаїв, вул.2-а Слобідська, буд.73, кв.2; ідент.код 40092605) та гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, м.Київ, вул.Юрія Іллєнка, буд.83-Д; ідент.код 33695095) 175360,89 грн основного боргу, 4380,67 грн пені, 5611,55 грн інфляційних втрат, 1095,17 грн - 3% річних та 2796,73 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 18.10.2021 року.

Суддя М.В.Мавродієва