ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

29.10.2021м. ДніпроСправа № 904/7800/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Доля Олексія Анатолійовича, м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 1080013,53 грн.

Суддя Крижний О.М.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Доля Олексія Анатолійовича 1080013,53 грн., з яких:

- 683679,35 грн. - основний борг;

- 82464,26 грн. - пеня;

- 74367,94 грн. - штраф (п.8.4 договору);

- 111551,90 грн. - штраф (п.6 додатку до договору);

- 71627,04 грн. - 12% річних;

- 56323,04 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ОА23/03-2 від 23.03.2020 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки Фізичної особи - підприємця Доля Олексія Анатолійовича в межах, що дорівнює сумі позовних вимог в розмірі 1080013,53 грн.

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,113 га, кадастровий номер :01:049:0006, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, Ленінська с/рада, та належить на праві власності Доля Олексію Анатолійовичу, в межах, що дорівнює сумі позовних вимог в розмірі 1080013,53 грн.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не сплатив та ухиляється дотепер від сплати своїх боргових зобов`язань. Позивач зазначає, що неодноразово повідомляв відповідача про непогашену заборгованість та вимагав сплатити борг. Натомість, відповідач не надавав жодних пояснень чи належних повідомлень про наявність поважних причин невиконання зобов`язань. Крім того, позивач вказує, що пропонував укласти додаткову угоду, згідно з якою відповідач визнає свій борг та сплатить його у встановлений строк. Однак, відповідач відмовився від будь-яких зазначених дій та свідомо продовжує ухилятись від сплати боргу. Позивач зауважує, що наведене дає підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог. Свідоме ігнорування звернень позивача, свідчить про наявність ризику переведення всіх наявних грошових коштів на інші рахунки та/або переведення майна на інших людей, для того щоб унеможливити або ускладнити виконання судового рішення. Майно відповідача, в тому числі грошові кошти, може бути знищено відповідачем, в тому числі умисно, що може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду. В такому випадку позивач не зможе реалізувати своє право на ефективний захист своїх порушених прав або інтересів, за захистом яких товариство звернувсь до суду.

Крім зазначеного, позивач вважає підставою для ускладнення невиконання рішення по даній справі обтяження майна відповідача. Так, згідно відкритих даних, 01.04.2021 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Папуча М.О. було посвідчено Фінансову аграрну розписку, серія та номер 538, згідно з якою встановлюється заборона відчужувати майбутній врожай соняшника, на площах посіву 64,2677 га, загальною вагою 224,93695 т, з земельних ділянок, які мають кадастрові номери: :01:002:0058, :01:034:0113, :01:033:0413, :01:033:0419, :01:033:0412, :01:015:0096, :01:015:0087, :01:015:0095, :01:013:0061, :01:049:0421, Дніпропетровська область, Апостолівський район, Ленінська с/рада.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд дійшов висновку про її повернення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Пунктами 3, 4, 7 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1080013,53 грн., з яких: 683679,35 грн. - основний борг; 82464,26 грн. - пеня; 74367,94 грн. - штраф (п.8.4 договору); 111551,90 грн. - штраф (п.6 додатку до договору); 71627,04 грн. - 12% річних; 56323,04 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ОА23/03-2 від 23.03.2020 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

У заяві про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на банківські рахунки відповідача в межах, що дорівнює сумі позовних вимог в розмірі 1080013,53 грн. та накласти арешт на земельну ділянку, яка належить відповідачу, в межах, що дорівнює сумі позовних вимог в розмірі 1080013,53 грн.

Виходячи з формулювання прохальної частини заяви, заявник, просить в межах заявленої до стягнення суми одночасно накласти арешт і на рахунки і на земельну ділянку відповідача, при цьому не обґрунтовує необхідність вжиття саме двох заходів до забезпечення позову. Зокрема, заявник не наводить обґрунтування того, що накладення арешту на кошти відповідача не буде достатнім заходом забезпечення даного позову та взагалі не наводить обґрунтування необхідності накладення арешту на земельну ділянку.

Згідно з ч.4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Так, заявником не наведено обґрунтування необхідності вжиття заходу забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, оскільки у випадку задоволення вимоги щодо накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках відповідача, останній не зможе вільно ними розпоряджатися. До того ж суд звертає увагу, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, а відповідно, у випадку задоволення позову, та недостатності коштів на рахунках для виконання рішення суду, він у будь-якому випадку буде відповідати всім своїм майном. Таким чином, позивачу слід навести обґрунтування необхідності вжиття саме двох заходів забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що у суду відсутні повноваження тлумачити, що саме мав на увазі заявник.

Отже, заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню без розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

При повторному зверненні заявнику потрібно обґрунтувати необхідність вжиття саме таких заходів забезпечення позову.

Також заявнику слід звернути увагу, що накладення арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 140 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову (вх.№51684/21 від 27.10.2021) - повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду після усунення недоліків.

Додаток: заява про забезпечення позову з додатками на 18 арк., в т.ч. платіжне доручення про сплату судового збору №942 від 18.10.2021 на суму 1135,00 грн.

Суддя О.М. Крижний