СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 905/428/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання: Семенова О.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідачів: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дядя Сергія Павловича, смт.Велика Новосілка, Донецька область (вх. № 2362 Д/2),

на рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 (повний текст складено 06.07.2021) у справі № 905/428/21 (суддя Лейба М.О.),

за позовом Фізичної особи-підприємця Дядя Сергія Павловича, смт. Велика Новосілка, Донецька область,

до відповідачів:

1) Споживчого товариства "Потребітель", смт. Велика Новосілка, Донецька область,

2) Великоновосілківської селищної ради, смт. Велика Новосілка, Донецька область,

3) Комунального підприємства "Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації", смт. Велика Новосілка, Донецька область,

4) Великоновосілківської державної нотаріальної контори, смт. Велика Новосілка, Донецька область,

про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2021 Фізична особа-підприємець Дядя Сергій Павлович звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів: 1) Споживчого товариства "Потребітель"; 2) Великоновосілківської селищної ради; 3) Комунального підприємства "Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації" та 4) Великоновосілківської державної нотаріальної контори, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківської селищної ради №6/13-160 від 29.11.2011 про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення Споживчому товариству "Потребітєль";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення кадастровий №:04:003:0054 площею 2148 кв.м., укладений між Великоновосілківською селищною радою та Споживчим товариством "Потребітєль", посвідчений державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори 25.07.2012 та зареєстрований в реєстрі за №764;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного нотаріуса від 25.07.2012 про державну реєстрацію права власності Споживчого товариства "Потребітєль" на земельну ділянку несільськогосподарського призначення кадастровий №:04:003:0054 площею 2148 кв.м.;

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника Великоновосілківського бюро технічної інвентаризації Христофорової А.А. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів» Споживчого товариства "Потребітєль" за адресою вул. Октябрська, 39а, смт. Велика Новосілка, Донецька область, зареєстрованого 10.10.2007 у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №9887622.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що прийняття рішення Великоновосілківської селищної ради №6/13-160 від 29.11.2011 про продаж Споживчому товариству "Потребітєль" земельної ділянки, що є комунальною власністю, площею 2148,00 кв.м., розташованій по вул. Октябрська, 39а в смт. Велика Новосілка Донецької області, відбулось поза процедурою земельних торгів, без попереднього прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та без здійснення державної експертизи звіту з експертної грошової оцінки землі, який був складений ТОВ "Содействие Сервіс", що є порушенням положень ст.ст. 127, 128, Глави 21 Земельного Кодексу України та ст. 21 Закону України "Про оцінку земель", внаслідок чого останнє підлягає визнанню незаконним та скасуванню. За твердженням позивача продаж земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054 відбувся з порушенням норм Земельного кодексу України та поза конкурсною процедурою, що порушує права та охоронювані законом інтереси ФОП Дядя С.П. як підприємця, який здійснює господарську діяльність з торгового місця на ринку, на викуп цієї земельної ділянки у передбачений законом спосіб - на земельних тогах.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі №905/428/21 у задоволенні позову відмовлено.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем не було доведено порушення оспорюваним рішенням, договором, рішенням про реєстрацію права власності його прав та охоронюваних законом інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Не погодившись із вищевказаними рішеннями, Фізична особа-підприємець Дядя Сергій Павлович звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі №905/428/21 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає помилковими висновки суду щодо відсутності у позивача матеріально-правового інтересу та права оспорювати цивільні правовідносини відповідачів у справі. За твердженням скаржника, положення Земельного кодексу України закріплюють за ним безумовне право та можливість брати участь у конкурсі з продажу земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054, однак, судом першої інстанції не було враховано, що надані позивачем докази свідчать про відсутність проведених торгів щодо купівлі-продажу спірної земельної ділянки Споживчим товариством "Потребітєль", що вказує на наявність у ФОП Дядя С.П. правомірного інтересу на придбання земельної ділянки у передбачений законом спосіб та на відповідне порушення прав позивача, як особи, яка мала намір придбати земельну ділянку на аукціоні (земельних торгах). Висновок суду першої інстанції про самовільне зайняття позивачем спірної земельної ділянки, який зроблено з посиланням на обставини, встановлені у судовому рішенні у справі №905/2029/19, на думку апелянта є необґрунтованими та безпідставним, оскільки: по-перше, предмети позову у цих двох справах є відмінними; по-друге, встановленню факту самовільного зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054 передувало порушення прав та охоронюваних законом майнових інтересів позивача на придбання цієї земельно ділянки зі сторони Великоновосілківської селищної ради.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 для розгляду апеляційної скарги у справі №905/428/21 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Дядя С.П. на рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі №905/428/21, встановлено учасникам справи строк до 06.09.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження та призначено справу до розгляду на 22.09.2021 о 10:45 год.

06.09.2021 на адресу апеляційного суду Комунального підприємства "Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації" надійшла заява, в якій від відповідач-3 просив розглядати справу без участі його представника, розгляд скарги по суті залишив на розсуд суду.

20.09.2021 на адресу апеляційного суду від ФОП Дядя С.П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021, у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. для розгляду апеляційної скарги у справі №905/428/21 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.09.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №905/428/21 до 20.10.2021 о 14:15 год.

05.10.2021 на адресу апеляційного суду від Великоновосілківської державної нотаріальної контори надійшов лист про надання інформації, в якому відповідач-4, посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування", зазначив про те, що нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатись до участі у справі.

05.10.2021 на адресу апеляційного суду від Комунального підприємства "Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації" надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача-3.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021, у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду апеляційної скарги у справі №905/428/21 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

Уповноважені представники учасників справи у судове засідання апеляційної інстанції 20.10.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи всі сторони повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників учасників справи, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач - Дядя Сергій Павлович зареєстрований як фізична особа-підприємець, та, як вказує сам позивач, останній здійснював підприємницьку діяльність на ринку з продажу продовольчих і промислових товарів, який належав Великоновосілківській селищній раді, а на даний час перебуває у власності Споживчого товариства "Потребітєль".

17.02.2005 між Великоновосілківським сільським споживчим товариством "Агора" та Споживчим товариством "Потребітєль" було укладено договір купівлі-продажу ринку по продажу продовольчих і промислових товарів, що знаходиться в смт. Велика Новосілка по вул. Октябрська, 39а.

10.10.2007 начальником Великоновосілківського бюро технічної інвентаризації булла здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів» Споживчого товариства "Потребітєль" за адресою вул. Октябрська, 39а, смт. Велика Новосілка, Донецька область, зареєстрованого у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №9887622.

16.11.2011 Споживче товариство "Потребітель" звернулось до голови Великоновосілківської селищної ради з клопотанням №52 про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення призначення за адресою вул. Октябрська, 39 а, смт. Велика Новосілка, Донецька область.

29.11.2011 Великоновосілківською селищною радою прийнято рішення №6/13-160 про наступне:

1. Погодити звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,2145 га по вул. Октябрській, 39а в смт. Велика Новосілка, яка підлягає продажу Споживчому товариству "Потребітель" (код 30844696), яке розташоване за адресою: смт. Велика Новосілка, вул. Октябрська, 42;

2. Затвердити вартість земельної ділянки у розмірі 78476,42 (сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят шість грн. 42 коп.), без ПДВ, на підставі експертної грошової оцінки (додається);

3. Продати Споживчому товариству "Потребітель" земельну ділянку, що є комунальною власністю селищної ради, на якій знаходиться обєкт нерухомого майна площею 2148 кв.м. за 78476,42 (сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят шість грн. 42 коп.), без ПДВ, розташований по вул. Октябрській, 39а в смт. Велика Новосілка;

4. Затвердити умови продажу земельної ділянки Споживчому товариству "Потребітель" по вул. Октябрській, 39а в смт. Велика Новосілка;

5. Селищному голові Тюрину С.С. оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2148 кв.м. по вул. Октябрській, 39а в смт. Велика Новосілка за ціною і на умовах визначених цим рішенням;

6. Видати Державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану по вул. Октябрській, 39а в смт. Велика Новосілка Споживчому товариству "Потребітель" після сплати всієї суми в порядку передбаченому умовами продажу (додається);

7. Споживчому товариству "Потребітель" виконувати обовязки власника земельної ділянки відповідно до вимог статті 91 Земельного кодексу України.

8. Контроль по виконанню цього рішення покладено на постійну комісію з агропромислового комплексу, регулювання земельних стосунків, охорони довкілля.

На підставі вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування 25.07.2012 між Великоновосілківською селищною радою та Споживчим товариством "Потребітель" було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення кадастровий №:04:003:0054 площею 2148 кв.м., який був посвідчений державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори.

29.08.2017 керівник Комунального підприємства "Великоновосілківське районне БТІ" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, посвідченого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори, склала технічний паспорт на ринок по продажу продовольчих та промислових товарів.

Звертаючись до господарського суду першої інстанції із даним позовом, Фізична особа-підприємець Дядя Сергій Павлочич зазначив, що він є підприємцем, який здійснює свою діяльність з торгівлі на ринку, однак, після переходу права власності до Споживчого товариства "Потребітєль" між сторонами виник спір з приводу розміру відповідних платежів, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

За твердженнями позивача, оспорюване ним рішення Великоновосілківської селищної ради від 29.11.2011 №6/13-160 про продаж земельної ділянки прийнято з рядом допущених порушень вимог законодавства, зокрема положень ст.ст. 127, 128 та Глави 21 Земельного кодексу України, та з порушенням вимог ст. 21 Закону України "Про оцінку земель", а саме без попереднього прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, без здійснення державної експертизи звіту з експертної грошової оцінки землі, який був складений ТОВ "Содействие Сервис" та без проведення торгів, що є необхідним у разі продажу земель громадської забудови.

Посилаючись на те, що реалізована земельна ділянка відносилась до земель громадської забудови, позивач вважає, що він, як суб`єкт підприємницької діяльності, який здійснював торгівлю на ринку, був особисто зацікавлений у придбанні спірної земельної ділянки та, за умови проведення конкурсу, мав право на її викуп відповідно до ст. 134 Земельного кодексу України, однак, її реалізація відбулась без проведення земельних торгів, чим позбавлено позивача такої можливості. На думку позивача, купівля-продаж земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054 відбулася не у спосіб визначений законодавством України.

У свою чергу, відповідач-2 - Великоновосілківська селищна рада не погоджується з обґрунтованістю позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що: по-перше, земельну ділянку було продано для обслуговування розташованих на ній об`єктів нерухомого майна - цілісного майнового комплексу (огорожі, воріт, навісів, туалету, асфальтового замощення), які належать на праві власності Споживчому товариству "Потребітєль" , а тому земельні торги не проводились; по-друге, право власності на земельну ділянку Споживчому товариству "Потребітєль" передано в межах наявних в органу місцевого самоврядування повноважень із додержанням встановленої земельним законодавством процедури.

Споживче товариство "Потребітєль" також заперечувало проти обґрунтованості позовних вимог, з огляду на те, що зазначені рішення органу місцевого самоврядування, правочин та рішення про державну реєстрацію права власності не впливають на права та інтереси позивача. Відповідач-1 також просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в тому числі з цих мотивів.

Як вже зазначалось вище, Господарським судом Донецької області 06.07.2021 ухвалено оскаржуване рішення у справі №905/428/21, яким відмовлено у задоволенні позову.

Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази не підтверджують того, що Фізична особа-підприємець Дядя Сергій Павлович мав певні права та майновий інтерес щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054 та щодо нерухомого майна, яке розташоване на цій ділянці станом на час здійснення 10.10.2007 державної реєстрації нерухомого майна, прийняття Великоновосілківською селищною радою рішення №6/13-160 від 29.11.2011 та укладання договору купівлі продажу земельної ділянки від 25.07.2012 між Споживчим товариством "Потребітєль" та Великоновосілківською селищною радою.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Предметом розгляду у справі, що розглядаються, є вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Великоновосілківської селищної ради від 29.11.2011 №6/13-160 про продаж земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.07.2012, укладеного між відповідачами Великоновосілківською селищною радою та Споживчим товариством "Потребітель", а також визнання протиправними та скасування прийнятих на підставі нього похідних рішень про реєстрацію права власності на земельну ділянку та рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За приписами п. "г" ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18, від 13.10.2020 у справі № 911/1413/19.

Отже, підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 914/73/18, від 14.01.2020 у справі № 910/21404/17, від 13.10.2020 у справі № 911/1413/19.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 ЦК України, ст. 20 Господарського кодексу України.

В силу положень ст.ст. 14, 74 ГПК України тягар доведення порушеного права у спорі про визнання недійсним правочину покладений на заявника цих вимог (позивача).

Отже, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Цивільний кодекс України не містить визначення поняття "заінтересована особа", тобто залишає його оціночним. Тому заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (постанова Великої палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №439/212/14-ц|14-75цс18).

Частиною 1 ст. 74 ГПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати рішення начальника Великоновосілківського БТІ про державну реєстрацію права власності Споживчого товариства "Потребітєль" на нерухоме майно «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів» за адресою вул. Октябрська, 39а, смт. Велика Новосілка, Донецька область, позивач посилається на те, що: по-перше, в порушення вимог наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 "Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна" складений технічний паспорт на вказане нерухоме за своєю формою та змістом не відповідає додаткам до такої Інструкції; по-друге, всупереч положенню ч. 4 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" було здійснено державну реєстрацію у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно «ринку», який складався із тимчасових, некапітальних споруд, а також споруд, які не були пов`язані фундаментом із земельною ділянкою, а саме: двох навісів, воріт, огорожі та замощення, розташованих за адресою вул. Октябрська, 39а, смт. Велика Новосілка, Донецька область

З приводу наведених доводів суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, чинній станом на момент реєстрації речових прав на нерухоме майно - 10.10.2007) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 (чинний на час виникнення спірних правовідносин) реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, які прийняті в експлуатацію в установленому порядку за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених БТІ, яка проводить реєстрацію прав власності на ці об`єкти.

Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов`язані фундаментом із землею.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ч. 2 ст. 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей або не мати такого приміщення.

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17.08.2000 №507, міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація, однак тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю.

Споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устатковання, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін.

Як вже зазнавалось вище, 17.02.2005 між Великоновосілківським сільським споживчим товариством "Агора" та Споживчим товариством "Потребітєль" було укладено Договір купівлі-продажу ринку по продажу продовольчих і промислових товарів, що знаходиться в смт. Велика Новосілка по вул. Октябрська, 39а .

За умовами вказаного договору купівлі-продажу від 17.02.2005 Великоновосілківське сільське споживче товариство "Агора" продало, а Споживче товариство "Потребітєль" купило ринок по продажу продовольчих і промислових товарів, який знаходиться за адресою вул. Октябрська, 39а, смт. Велика Новосілка, Донецька область. На земельній ділянці знаходиться ринок по продажу продовольчих і промислових товарів - навєс, зазначений на генеральному плані літерою А, навєс - Б, ворота № 2, огорожі №№ 3, 5, ворота - 4, замощення - 1, загальною площею 577 кв.м. Ринок належить продавцю Великоновосілківському сільському споживчому товариству "Агора" на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 23.12.2002 Новосілківською селищною радою на підставі рішення виконкому Новосілківської селищної ради від 23.12.2002 від 23.12.2002 без № та зареєстрованого Великоновосілківським БТІ за №253.

З технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів» за адресою вул. Октябрська, 39а, смт. Велика Новосілка, Донецька область, складеного Новосілківським бюро технічної інвентаризації 09.10.2007, а також з умов договору купівлі-продажу від 10.10.2007 вбачається, що між сторонами вищевказаного правочину відбулась реалізація ринку, як цілісного об`єкту нерухомого майна, до якого увійшли в тому числі й виробничий будинок ринку загальною площею 577 кв.м.

Досліджуючи технічні характеристики вказаного об`єкту нерухомості, судом з`ясовано, що фактично «ринок» являє собою металеві капітальні споруди - навіси, огорожі, ворота, а також асфальтоване замощення, які є складовою частиною цілісного об`єкта нерухомості «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Колегія суддів зазначає, що оскільки предметом договору купівлі-продажу від 17.02.2005 визначено нерухоме майно - «ринок по продажу продовольчих та промислових товарів», відтак у силу закону такий договір обов`язково підлягав та був нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як також встановлено, зазначений договір купівлі-продажу від 17.02.2005 щодо купівлі-продажу нерухомого майна є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався.

Таким чином, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що Споживче товариство "Потребітєль" набуло нерухоме майно - «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів» за адресою: вул.Октябрська, 39а, смт.Велика Новосілка, Донецька область, на підставі чинного договору купівлі-продажу від 17.02.2005, а отже таке право власності вважається набутим правомірно.

В свою чергу позивачем, звертаючись до господарського суду, не було надано будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні вимог ст.ст. 76 - 77 ГПК України на підтвердження неправомірності державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно за Споживчим товариством "Потребітєль", як і не доведено того, що вказане майно («ринок по продажу продовольчих та промислових товарів») не було нерухомим майном, а складалось виключно з тимчасових некапітальних споруд.

При цьому, колегія суддів зауважує, що саме лише виготовлення 09.10.2007 технічного паспорту на нерухоме майно «ринок по продажу продовольчих та промислових товарів» та державна реєстрація права власності на таке майно за Споживчим товариство "Потребітєль" не наділяють такий об`єкт характеристиками нерухомого майна, оскільки останній реалізовувався попереднім власником вже як нерухоме майно.

Зазначений об`єкт нерухомого майна за адресою: вул. Октябрська, 39а, смт. Велика Новосілка, Донецька область, був набутий Споживчим товариством "Потребітєль" не на підставі складеного Великоновосілківським БТІ технічного паспорту та державної реєстрації права власності, а саме на підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2005, який є чинним та породжує для сторін такого правочину певні правові наслідки, зокрема перехід права власності на нерухоме майно. Тобто, оскаржувана позивачем реєстрація права власності на нерухоме майно 10.10.2007 за відповідачем-1 не наділило таке майно ознаками «об`єкту нерухомості», оскільки таке майно вже реалізовувалось саме як нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджується, що майно, яке належить Споживчому товариству "Потребітєль" - «ринок по продажу продовольчих та промислових товарів», не є тимчасовою спорудою, або спорудою, яка не пов`язана фундаментом із землею, а є торгівельним комплексом (виробничий будинок) з металевим капітальним навісом, що огороджений залізобетонними плитами та знаходиться на асфальтовому замощенні (покритті), які були проінвентаризовано Великоновосілківським БТІ, та на яке було зареєстроване право власності за Споживчим товариством "Потребітєль".

На зазначений «ринок по продажу продовольчих та промислових товарів» Великоновосілківським БТІ був виготовлений технічний паспорт, зі змісту якого слідує, що навіси літ. А-1 загальною площею 454,5 кв.м. та літ. Б-1 загальною площею 122,5 кв.м. побудовані із залізобетонних стін, покриті шифером та огороджені залізними огорожами з воротами, розташовані на асфальтовому покритті (замощенні). Крім цього, відповідно експлікації до технічного паспорту, зазначені павільйони є внутрішньою площею виробничого будинку.

Право власності на це майно «ринок по продажу продовольчих та промислових товарів» перейшло до Споживчого товариства "Потребітєль" на підставі Договору купівлі-продажу від 17.02.2005 від попереднього власника - Великоновосілківського сільського споживчого товариства "Агора", якому це майно належало на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 23.12.2002 Новосілківською селищною радою на підставі рішення виконкому Новосілківської селищної ради від 23.12.2002 від 23.12.2002 без № та зареєстрованого Великоновосілківським БТІ за №253.

Отже, судом встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :04:003:0054 площею 2148 кв.м. знаходиться нерухоме майно, яке належить Споживчому товариству "Потребітєль" на підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2005. При цьому, попередній власник - Великоновосілківське ССТ "Агора" набув право власності на «ринок по продажу продовольчих та промислових товарів» на підставі Свідоцтва про право власності від 23.12.2002 та оформив його саме як нерухоме майно.

10.10.2007 Великоновосілківським БТІ було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів» Споживчого товариства «Потребітєль» за адресою вул.Октябрська, 39а, смт.Велика Новосілка, Донецька область, зареєстрованого у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №9887622.

Колегія суддів також вважає, що виходячи з приписів Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 сам по собі факт чинної державної реєстрації права на об`єкт підтверджує належність цього об`єкту до категорії нерухомості, незалежно від чинності правової підстави виникнення такого права для титульного власника та його особи. В той же час, визначення підставності такої реєстрації знаходиться поза компетенцією господарського суду виходячи як із суб`єктного складу учасників судового процесу, так і з визначеної законом підвідомчості та підсудності даної справи.

Досліджуючи питання щодо правомірності та обґрунтованості заявлених позовних вимог, судом з`ясовано, що всі доводи, які наведені позивачем зводяться до порушення прав безпосередньо Фізичної особи-підприємця Дядя Сергія Павловича як підприємця, який здійснював торгівлю на «ринку по продажу продовольчих та промислових товарів» за адресою вул. Октябрська, 39а, смт. Велика Новосілка, Донецька область, на викуп спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054 площею 2148 кв.м. у відповідності до ст. 134 Земельного кодексу України. При цьому позивач вважає, що він мав право приймати участь в земельних торгах, за умови реалізації земельної ділянки у відповідності до вимог закону - на аукціоні, та був заінтересований у викупі земельної ділянки на конкурентних засадах.

З цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Так, за змістом ст. 144 Конституції України, ст.ст. 12, 128 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад належить вирішення питань про передачу землі у власність.

Підстави набуття права власності на землю визначено у ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 127 Земельного кодексу України).

Частиною 2 ст. 127 Земельного кодексу України передбачено, що продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених Главою 21 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема, відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст.134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Таким чином, положення абзацу 2 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України обумовлюють можливість викупу земельної ділянки на позаконкурентних засадах, зокрема, у разі розташування на цій земельній ділянці об`єктів нерухомого майна (певних будівель чи споруд).

З системного аналізу вищенаведених приписів законодавства вбачається, що земельна ділянка комунальної власності иоже бути продана власнику нерухомого майна поза конкурсом, якщо об`єкт нерухомості розміщений на цій земельній ділянці. При цьому законом чітко визначено об`єкти нерухомості, при придбанні яких власник має право на викуп такої земельної ділянки, а саме будівлі і споруди, а не тимчасові споруди.

Як вбачається з матеріалів справи, безпосередньо у позивача, як особи, яка звернулася до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, відсутнє будь-яке нерухоме майно (будівлі і споруди) на земельній ділянці з кадастровим номером :04:003:0054 площею 2148 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Октябрська, 39а, та яка була відчужена Великоновосілківською селищною радою на користь Споживчого товариства "Потребітєль" на підставі оскаржуваних рішення Великоновосілківської селищної ради №6/13-160 від 29.11.2011 "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення СТ "Потребітєль"" та Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.07.2012 (зареєстрованого в реєстрі за №764).

Наявними матеріалами справи також підтверджується, що Фізична особа-підприємець Дядя Сергій Павлович не є стороною оскаржуваного Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.07.2012 (зареєстрованого в реєстрі за №764), який був укладений на виконання рішення Великоновосілківської селищної ради №6/13-160 від 29.11.2011 "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення СТ "Потребітєль"", а також позивач не є безпосереднім учасником правовідносин, які виникли на його підставі між Споживчим товариством "Потребітєль" та Великоновосілківською селищною радою. При цьому сторони оспорюваного правочину не ставлять під сумнів його дійсність.

З досліджених у справі доказів судом не встановлено обставин на підтвердження того, що Фізична особа-підприємець Дядя Сергій Павлович був та або міг бути учасником відносин з набуття у власність земельної ділянки Споживчим товариством "Потребітель" на підставі оскаржуваного рішення Великоновосілківської селищної ради від 29.11.2011 №6/13-160 про продаж земельної ділянки, за умови, що на цій земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна «ринок по продажу продовольчих та промислових товарів», який належить Споживчому товариству "Потребітєль".

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у позивача будь-яких прав щодо нерухомого майна «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів» до та/або після прийняття рішення начальником Великоновосілківського БТІ про державну реєстрацію 10.10.2007 права власності на вказане майно за Споживчим товариством "Потребітєль".

В свою чергу позивач, оскаржуючи рішення від 10.10.2007 про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно «ринок по продажу продовольчих і промислових товарів» за Споживчим товариством "Потребітель", не надав будь-яких доказів на підтвердження неправомірності такої реєстрації, за умови, що придбане відповідачем-1 майно від попереднього власника мало характеристики нерухомого майна, а також позивач не навів будь-яких переконливих аргументів стосовно того, яким чином реєстрація речового права на нерухоме майно за відповідачем-1 напряму порушує права та інтереси позивача.

Наведене свідчить про відсутність і самого факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Фізичної особи-підприємця Дядя Сергія Павловича при прийнятті рішення Великоновосілківської селищної ради №6/13-160 від 29.11.2011 "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення Споживчому товариству "Потребітєль"" та, відповідно, і при укладенні Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення кадастровий №:04:003:0054 площею 2148 кв.м., укладеного між Великоновосілківською селищною радою та Споживчим товариством "Потребітєль", посвідченого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори 25.07.2012 та зареєстрованого в реєстрі за №764.

Виходячи з вищенаведеного та з урахуванням вставнолених обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірне рішення селищної ради та укладений на його підставі договір купівлі-продажу земельної ділянки порушують суб`єктивне право або інтересец ФОП Дядя С.П. на викуп земельної ділянки.

При цьому, колегія суддів зауважує, що наявність факту порушення прав позивача є обов`язковим при вирішенні питання щодо обґрунтованості та законності заявлених вимог.

Крім того, судова колегія звертає увагу позивача, що більшість тверджень останнього засновані на тому, що він здійснює підприємницьку діяльність на торговому місці на «ринку по продажу продовольчих та промислових товарів», право власності на який на теперішній час зареєстроване за Споживочим товариством "Потребітєль", та який (ринок) розташований на земельній ділянці, яка була відчужена на користь Споживчого товариства "Потребітєль" в поза конкурентний спосіб, тобто без проведення земельних торгів.

Проте, колегія суддів зауважує, що виходячи із вищенаведених приписів земельного законодавства (ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України), які закріплюють можливість поза конкурентного відчуження земельної ділянки у разі розташування на ній об`єкта нерухомого майна, можливість позивача брати участь у земельних торгах безпосередньо пов`язана із наявністю у Фізичної особи-підприємця Дядя Сергія Павловича нерухомого майна на спірній земельній ділянці, або відсутності нерухомого майна на цій земельній ділянці, чого останнім не було доведено у вставноленому законом порядку.

В той же час наявність чи відсутність прав та інтересу позивача на участь у земельних торгах у даному випадку не впливає на правомірність реалізації спірної земельної ділянки на користь Споживчого товариства "Потребітєль", оскільки матеріали справи не містять доказів наявності у позивача майнових прав щодо вказаної земельної ділянки, а також нерухомого мана, яке б належало позивачу та розташовувалось на спірній земельній ділянці.

При цьому, з наданих позивачем до матеріалів справи документів, а саме: витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; витягу з Державного реєстру правочинів; договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.07.2012; висновку про ринкову вартість земельної ділянки; рішень Великоновосілківської селищної ради №6/3-28 та №6/13-160, №6/18-227; технічного паспорту, не вбачається можливим встановити, що Фізична особа-підприємець Дядя Сергій Павлович мав певні права та майновий інтерес щодо спірної земельної ділянки та нерухомого майна, що розташоване на вказаній ділянці на час здійснення 10.10.2007 державної реєстрації нерухомого майна, прийняття Великоновосілківською селищною радою рішення №6/13-160 від 29.11.2011 та укладання договору купівлі продажу земельної ділянки від 25.07.2012.

Також, згідно з інформацією з Єдиного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 у справі №905/2029/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2020, встановлено факт самовільного зайняття Фізичною особою-підприємцем Дядя Сергієм Павловичем земельної ділянки, площею 10,0 кв.м, яка є складовою частиною земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054, загальною площею 0,2148 га, що розташована у смт. Велика Новосілка, вул. Центральна. 39-А.

Вказаним судовим рішенням зобов`язано ФОП Дядя С.П. звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 10,0 кв.м, яка є складовою частиною земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054, загальною площею 0,2148 га, що розташована у смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 39-А, привести зазначену земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом демонтажу тимчасової, нестаціонарної споруди (кіоску) та повернути її.

Частина 5 ст. 75 ГПК України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За вказаних обставин, факт самовільного зайняття ФОП Дядя С.П. частини земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0054, загальною площею 0,2148 га, що розташована у смт. Велика Новосілка, вул. Центральна (колишня назва Октябрська), 39-А та відсутності у останнього відповідних прав щодо вищевказаної земельної ділянки встановлений рішенням суду та не підлягає доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України.

З урахуванням встановлених судами обставин щодо відсутності права користування спірною земельною ділянкою у вищевказаній справі, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що звертаючись із позовом у цій справі Фізичною особою-підприємцем Дядя Сергієм Павловичем не було доведено, яким чином оспорювані державна реєстрації права власності на нерухоме майно від 10.10.2007, прийняття спірного рішення Великоновосілківської селищної ради від 29.11.2011 №6/13-160, укладений між Споживчим товаристов "Потребітєль" та Великоновосілківською селищною радою договір купівлі-продажу земельної ділянки, порушує його права та інтереси, за захистом яких було пред`явлено позов.

Як вже вказувалось вище, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Водночас, недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

Однак, оскільки у даному випадку порушення таких прав та інтересу позивача не було встановлено апеляційним судом, тому аргументи заявника апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не встановив обставини, які мають значення для справи, та невірно застосував норми матерального і процесуального права не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, оскільки судом за результатами вирішення даного спору не встановлено порушень прав позивача у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, з огляду на те, що Фізичною особою-підприємцем Дядя Сергієм Павловичем не доведено порушення оспорюваним рішенням, договором, рішенням про реєстрацію права власності своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи, що позивачем не було доведено порушення його прав та інтересів оскаржуваними рішенням Великоновосілківської селищної ради №6/13-160 від 29.11.2011 про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення СТ "Потребітєль" та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.07.2012 (зареєстрований в реєстрі за №764), відтак у суду були відсутні правові підстави для розгляду похідних позовних вимог про визнання протиправним та скасування прийнятого на підставі договору рішення державного нотаріуса від 25.07.2012 про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Щодо заяви Споживчого товариства "Потребітєль" про застосування позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Аналіз ст. 261 ЦК України дає підстави для висновку, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи і перш ніж її застосовувати господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Оскільки у справі, що розглядається, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що позивачем не було доведено порушення його прав та інтересів, відтак у суду були відсутні підстави вирішувати питання застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Інші доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен аргумент.

Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ФОП Дядя С.П. задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі № 905/428/21 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дядя Сергія Павловича на рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі №905/428/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 у справі №905/428/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.11.2021.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко