РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2021Справа № 910/13651/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 141 829,65 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 141 829,65 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 серпня 2021 року зазначену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

22 вересня 2021 року від позивача надійшло клопотання поро долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

30 вересня 2021 року до суду надійшов відзив Залізниці на позовну заяву, в якому остання не погодилася з сумою нарахованого Товариством штрафу, посилаючись на неправильність наданого позивачем розрахунку. Разом із тим, відповідач у даному відзиві надав власний розрахунок, згідно з яким загальна сума штрафу по спірним накладним становить 32 267,78 грн. Також відповідач у даному відзиві просив суд зменшити суму штрафу до зазначеного розміру.

20 жовтня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та заяву про зменшення розміру штрафу.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 ГГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи подання сторонами у даній справі заяв по суті спору, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Протягом травня 2021 року Залізниця здійснила доставку вантажів (сировини для металургійного виробництва) на адресу Товариства за залізничними накладними: №№ 33128638, 33146812, 33161886, 33171661, 33290982, 33326539, 33358268, 35169978, 35185131, 35682772 (досилочна накладна № 35699461), 35746064, 40255614, 40299729, 40748147, 40749673, 43629096, 43809037, 45017498 (досилочна накладна № 45018025), 45017498 (досилочна накладна № 45018066), 45047008 (досилочна накладна № 45051943), 45075199, 46977211, 47084769, 47108824 (досилочна накладна № 48152870), 47109954 (досилочна накладна № 47171806), 47109970 (досилочна накладна № 47171673), 47148085 (досилочна накладна № 47149935), 47238621, 47307343, 47311600, 47312988 (досилочна накладна № 48246623), 47312988 (досилочна накладна № 48246631), 47313002 (досилочна накладна № 48246649), 47379979 (досилочна накладна № 47381256), 47469465, 47490842 (досилочні накладні № 47140140, № 48320360), 47541388, 47656988 (досилочна накладна № 47688023), 47656988 (досилочна накладна № 47687991), 47656988 (досилочна накладна № 47687967), 47656988 (досилочна накладна № 47687983), 47726872 (досилочна накладна № 47729850), 47752332, 47780390, 47833470 (досилочна накладна № 48538235), 47833470 (досилочна накладна № 48538508), 47833470, 47845730 (досилочна накладна № 47886619), 47862628, 48187314, 48187322, 48237499, 48251540, 48253553, 48305379, 48324032, 48429112, 48429120, 48429146, 48429161, 48433650, 48495972 (досилочна накладна № 48500573), 48525299, 48538672, 48544951, 48545412, 48545446, 48545479, 48644736.

Судом встановлено, що відповідач у порушення вимог Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 (із змінами та доповненнями) (далі - Правила), прострочив термін доставки вказаного вантажу зі станцій відправлення, у зв`язку з чим Товариство нарахувало штраф за несвоєчасну доставку вантажу в загальному розмірі 141 829,65 грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 908 ЦК України унормовано, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 6 статті 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються ЦК України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також частиною 2 статті 307 ГК України.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначено Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Статуту залізниць України" від 6 квітня 1998 року № 457 (далі - Статут).

Вказаним актом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до частини 1 статті 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно з пунктом 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

За пунктами 1.1, 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту), у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на __число __місяць" (пункт 2.1 Правил).

Згідно з пунктом 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу, а також у разі переадресування вантажів.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом.

Відповідно до пункту 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Суд звертає увагу на те, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з пунктом 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Залізниця заперечує правильність нарахування сум штрафу по залізничним накладним: №№ 45075199, 47541388, 47687967, 47687991, 47688023, 47833470, 47886619, 48320360, 48538235, 48538508 та зазначає, що за цими накладними позивачем безпідставно завищено розмір штрафу на 25 689,20 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум штрафу за прострочення вказаного вантажу, суд встановив правильність визначених позивачем строків порушення термінів доставки, у зв`язку з чим відповідні заперечення Залізниці відхиляються судом як безпідставні та необґрунтовані.

Щодо доводів відповідача про безпідставне завищення Товариством на 83 872,67 грн суми штрафу за порушення строку доставки за накладними: №№ 33128638, 33146812, 33161886, 33171661, 33290982, 33326539, 33358268, 35169978, 35185131, 35699461, 35746064, 40255614, 40299729, 40748147, 40749673, 43629096, 43809037, 47171673, 47171806, 47469465, 47687967, 47687983, 47687991, 47688023, 47833470, 48152870, 48246623, 48246631, 48246649, - судом встановлено наступне.

У графі 49 перелічених залізничних накладних містяться відмітки Залізниці щодо складання актів про продовження строків доставки вантажу. Проте з таких відміток неможливо встановити причини складання таких актів. У той же час самим відповідачем до матеріалів справи такі акти не надано.

За таких обставин вказані посилання Залізниці є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, суд встановив, що Товариство здійснило розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за вказаними накладними з дотриманням приписів законодавства, тож нарахована позивачем сума штрафу в загальному розмірі 141 829,65 грн є правильною та арифметично вірною.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому, відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України, доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів належного виконання свого зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу, а також доказів, які свідчать про наявність правових підстав для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь Товариства підлягає штраф у загальному розмірі 141 829,65 грн.

У відзиві на позовну заяву міститься також клопотання Залізниці про зменшення суми нарахованого штрафу.

Вказане клопотання мотивоване, зокрема тим, що проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", при цьому перевезення вантажів позивача здійснювалося саме цією філією. За доводами відповідача, за підсумками роботи за 2020 рік збиток філії склав 1 557 269,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати.

Проведення АТО також значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії "Донецька залізниця" та забезпечення виконання вимог і положень Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО.

В силу частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. За відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд звертає увагу на те, що положеннями статей 42, 44 ГК України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку; підприємництво здійснюється на основі: комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Скрутний фінансовий стан відповідача не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, як і той факт, що тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер та впливає на показники господарської діяльності й позивача. Невиконання зобов`язань відповідачем щодо термінів доставки вантажу негативним чином також впливає на фінансовий стан підприємства позивача, оскільки не дозволяє належним чином забезпечити виробничий процес та, як наслідок, покращити його господарську діяльність.

Окремо слід зазначити, що до клопотання про зменшення розміру штрафу відповідач подав лише звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) регіональної філії "Донецька залізниця", у той час як відповідачем у даній справі є юридична особа - акціонерне товариство "Українська залізниця", відносно фінансового стану якого відомості в матеріалах справи відсутні.

Оскільки відповідач не довів належними і допустимими доказами наявності передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, беручи до уваги інтереси обох сторін, а також зважаючи на спричинення позивачу негативних наслідків, які полягали у несвоєчасній доставці йому вантажу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищенаведеного клопотання Залізниці.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення із Залізниці на користь Товариства суми штрафу в розмірі 141 829,65 грн.

З урахуванням положень статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Крім того, у своїй позовній заяві Товариство просило суд стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Товариством долучено до матеріалів справи копії: договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 30 березня 2018 року № 845, укладеного з адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога", додаткової угоди від 22 грудня 2020 року № 230, додаткової угоди від 3 серпня 2021 року № 272, довідки від 18 червня 2018 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 14 вересня 2021 року № 1 на загальну суму 5 796,29 грн, рахунку на оплату від 14 вересня 2021 року № 418 на суму 5 796,29 грн, а також розрахунок розміру винагороди від 14 вересня 2021 року.

За умовами договору від 30 березня 2018 року № 845 позивач доручив, а адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором. Зміст, умови та строки виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (пункти 1.1., 1.2. зазначеного правочину).

За змістом пункту 5.3. вказаної угоди оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата клієнтом наданих адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі актів надання послуг (актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих адвокатським об`єднанням. Акт надання послуг (акт прийому-передачі наданих послуг) оформлюється адвокатським об`єднанням станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим договором.

У попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які поніс і які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи, наведений детальний опис послуг адвоката та їх вартість. За попереднім розрахунком, загальна орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу складала 7 890,79 грн.

На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 30 березня 2018 року № 845, Товариством подано акт приймання-передачі наданих послуг від 14 вересня 2021 року № 1 та розрахунок розміру винагороди від цієї ж дати, відповідно до яких вартість наданих адвокатом Костіковою О.О., яка є учасником адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога", складає 5 796,29 грн.

Враховуючи вищевикладене суд встановив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 796,29 грн є пов`язаними з розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим, співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Заявлена сума витрат не перевищує їх попереднього орієнтовного розрахунку, наданого суду (протилежного відповідачем не доведено належними та допустимими доказами).

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги задоволення пред`явлених Товариством позовних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині покладення на Залізницю 5 796,29 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ідентифікаційний код 00191129) 141 829 (сто сорок одну тисячу вісімсот двадцять дев`ять) грн 65 коп. штрафу, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору, а також 5 796 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн 29 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко