ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 справа № 914/2900/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОУДАЙС УКРАЇНА»,

с. Хильчиці, Золочівський р-н, Львівська обл.,

до відповідача: Приватне підприємство «Русин Лідія Степанівна», с. Малі Ланки, Перемишлянський р-н, Львівська обл.,

про стягнення 132 881,53 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОУДАЙС УКРАЇНА» звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Русин Лідія Степанівна» про стягнення 132 881,53 грн.

Ухвалою від 27.09.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив розгляд справи на 26.10.2021.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення з ухвалою суду від 23.06.2021 (ідентифікатор поштового відправлення 632) Відповідачу не вручено, зазначено причини повернення поштового повідомлення : Адресат відсутній.

Виклик у судове засідання надсилався за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 81220, Львівська обл., Перемишлянський р-н, с. Малі Ланки, вул. Івана Франка, буд. 3.

Вказана ухвала також була розміщені на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження/місця проживання не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу.

В судове засідання 26.10.2021 представники сторін не з`явились, причин не явки не вказали. Відповідач відзив на позов не подав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору купівлі-продажу №20/10/20 від 20.10.2020р. не здійснив вчасно та в повному обсязі оплати за придбаний товар.

На виконання умов договору ТОВ «Коудайс Україна» поставило відповідачу товар на загальну суму 353364,50 гривень.

Станом на день подання позовної заяви Відповідач за поставлений товар здійснив часткову оплату на суму 238 900,00 грн, що підтверджується банківськими виписками, долученим до матеріалів справи.

Відтак, у Відповідача виникла заборгованість у сумі 114464,50 грн. Крім того, Позивачем нараховано Відповідачу 9577,73 грн. пені, 1929,44 грн. 3% річних, 3475,93 грн. інфляційних втрат та 3433,93 штрафу.

Правова позиція Відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що направлення ухвал рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених ухвал адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу №20/10/20 від 20.10.2020р (надалі Договір). За умовами цього договору (пункт 1.1) Продавець зобов`язується в порядку та на умовах визначених Договором, поставити, а Покупець прийняти і оплатити корма та кормові добавки, надалі товар, в асортименті, комплектності та кількості згідно замовлень Покупця.

Відповідно до п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 Договору асортимент, комплектність та кількість товару визначається згідно попереднього замовлення та вказується у видаткових накладних. Покупець замовляє товар за 7 (сім) календарних днів до його очікуваної поставки. Замовлення передається в письмовій формі па факс чи у електронній формі па адресу електронної поштової скриньки Продавця. Видача Продавцем товару Покупцю підтверджує наявність попереднього замовлення (письмового чи усного) Покупцем поставки товару. Відпуск товару Продавцем Покупцю здійснюється на підставі видаткових накладних. Датою отримання Покупцем -товару вважається дата оформлення та підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних.

Згідно п. 2.6 2.7 Договору товар вважається прийнятим за асортиментом, комплектністю, найменуванням, кількістю та ціною, вказаними видаткових накладних. Датою переходу права власності на товар від Продавця до Покупця вважається дата отримання, Покупцем товару, згідно п.. 2.5 Договору.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 353364,50 грн, про що свідчать долучені до матеріалів справи видаткові накладні:

1) № 60005135 від 23.10.2020р. на суму 185 098,00 грн;

2) № 60000228 від 20.01.2021р. на суму 134 706,50 грн;

3) № 60000298 від 25.01,2021р. на суму 33 560,00 грн.

Товар було поставлено Відповідачу згідно товарно транспортних накладних № ДУ-60005135 від 23.10.2020р., № ДУ - 60000228 від 20.01.2021 р. та № 60000298 від 25.01.2021р.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Відповідач зобов`язується провести розрахунки за наданий товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом 60 (шістдесят) календарних днів з дати переходу права власності на Товар від Продавця до Покупця.

Позивачем до матеріалів справи долучено виписку з банківських рахунків за період з 28.12.2020 15.07.2021, з якого вбачається, що Відповідачем частково та несвоєчасно сплачено за поставку Товару 238900,00 грн.

У зв`язку із протермінованими платежами відповідачеві надсилалась Вимога про повернення боргу, на що отримано гарантійний лист про сплату боргу до 30.06.2021р.. однак оплата не здійснена.

У зв`язку із неналежними виконанням договірних зобов`язань, Позивач звернувся до Господарського суду про стягнення з Відповідача сум заборгованості за Договором купівлі-продажу від 20.10.2020р. № 20/10/20 в розмірі і 114 464,50 грн та штрафних санкцій на загальну суму 18417,03 грн, з яких 9577,73 грн. пені, 1929,44 грн. 3% річних, 3475,93 грн. інфляційних втрат та 3433,93 штрафу.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦПК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом між товариством з обмеженою відповідальністю «Коудайс Україна» та Приватним підприємством «Русин Лідія Степанівна» було укладено Договір купівлі-продажу № 20/10/20 від 20.10.2020. За умовами договору продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити корма та кормові добавки в асортименті, комплектності та кількості відповідно до умов цього договору згідно замовлень Покупця.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 353 364,50 грн, про що свідчать долучені до матеріалів справи видаткові та товаро-транспортні накладні.

Відповідно до пункту 3.1. Договору Відповідач зобов`язується провести розрахунки за наданий товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом 60 (шістдесят) календарних днів з дати переходу права власності на Товар від Продавця до Покупця.

Грошові зобов`язання, які не виконані Покупцем в термії, вказаний у п. 3.1 даного договору вважаються протермінованими із наступного дня. по який повинні бути здійснені платежі у відповідності до п. 3.1 даного договору, до дня фактичної оплати за отриманий товар. Відповідно до п. 3.3. Договору, платежі здійснені Покупцем, в першу чергу будуть зараховуватись, як оплата за раніше отриманий та неоплачений Товар.

Як встановлено судом, Відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по вчасній та повній оплаті отриманого від позивача товару та сплатив такий тільки частково в розмірі 238900,00 грн. Заборгованість на момент подання позову до суду складала 114 464,50 грн.

З урахуванням наведених обставин, оскільки позивачем поставлено товар, а відповідачем його прийнято, в матеріалах справи відсутні відомості про погашення відповідачем зазначеного боргу, суд робить висновок про обґрунтованість вимог про стягнення 114 464,50 грн основного боргу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 7.2. Договору у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань Покупцем, він сплачує штраф у розмірі 3 % з суми простроченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НЬУ за кожний день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Так, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 9577,73 грн.

Позивачем в розрахунку штрафних санкцій неправильно визначено періоди заборгованості, а також не враховано 2 грн, відтак правильні періоди вважаються наступні:

1) з 22.03.2021 по 28.04.2021 сума боргу 134 704,50 грн;

2) з 29.04.2021 по 23.05.2021 сума боргу 119 704,50 грн;

3) з 24.05.2021 по 29.06.2021 сума боргу 99 904,50 грн;

4) з 30.06.2021 по 14.07.2021 сума боргу 90 904,50 грн;

5) з 15.07.2021 по 07.09.2021 сума боргу 80 904,50 грн;

6) з 26.03.2021 по 07.09.2021 сума боргу 33 560,50 грн;

Суд здійснивщи перевірку нарахування пені за допомогою системи «ЛігаЗакон», встановив, що такий здійснено не вірно. До стягнення з Відповідача підлягає пеня в розмірі 9455,26 грн.

Позивачем нараховано штраф у розмірі 3433,93 грн, суд зазначає, що такий нараховано вірно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що в разі прострочення Покупцем виконання грошових зобов`язань, на вимогу Продавця він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також З (три) відсотка річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Щодо розрахунку стягнення трьох відсотків річних на суму 1929,44 грн суд перевіривши поданий позивачем розрахунок, вказує, що даний розрахунок здійснено не вірно, підлягає до стягнення 1906,20 грн 3% річних.

Щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 3475,93 грн суд перевіривши поданий позивачем розрахунок, вказує, що даний розрахунок здійснено не вірно, до стягнення підлягає 3326,18 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі : 114 464,50 грн сума основного боргу, 1906,20 грн 3% річних, 3326,18 грн інфляційних втрат, 9455,26 грн пені та 3433,93 грн штрафу. В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2264,95 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Русин Лідія Степанівна» (81220, Львівська обл., Перемишлянський р-н., с. Малі Лапки, вул. І.Франка, буд. 3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОУДАЙС УКРАЇНА» (80750, Львівська область, Золочівський район, село Хильчинці, вулиця Заводська, буд. 14, ) 114464,50 грн основного боргу, 1906,20 грн 3% річних, 3326,18 грн інфляційних втрат, 9455,26 грн пені, 3433,93 грн штрафу та 2264,95 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.11.2021.

Суддя Запотічняк О.Д.