ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Справа № 911/835/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор"

на рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2021 (повне рішення складено 07.06.2021)

у справі №911/835/21 (суддя - Сокуренко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" про стягнення заборгованості за договором поставки №274 від 01.12.2019 у загальному розмірі 39771,52 грн, з яких: 38151,00 грн основний борг, 1202,12 грн - інфляційні втрати та 418,40 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки в частині здійснення повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.04.2021 відкрито провадження у справі №911/835/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2021 у справі №911/835/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" на користь позивача 38151,00 грн основного боргу, 412,39 грн 3% річних та 1175,16 грн інфляційних витрат, в іншій частині у задоволенні позову вимовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що рішення суду ухвалене за умов недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням процесуального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не виконано умови п. 10.1 договору поставки в частині обов`язковості вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Також, на переконання скаржника, поставка товару не підтверджується належними доказами, оскільки позивачем не надано суду належним чином оформлені податкові накладні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 апеляційну скаргу у справі №911/835/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 апеляційну скаргу у справі №911/835/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3301/21 від 03.08.2021 у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/835/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 апеляційну скаргу у справі №911/835/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Сітайло Л.Г., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2021 відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №911/835/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" строк на подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 12.08.2021 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" просить залишити подану скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У поданому відзиві позивач також просить долучити до матеріалів справи додаткові докази, що не були подані до суду першої інстанції, а саме копії податкових накладних. В обґрунтування поважності причин неподання таких доказів до суду першої інстанції позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Грандстор" не повідомляло постачальника про невідповідність або відсутність податкових накладних під час поставки товару і не заперечувало проти поданої позовної заяви. Тому, податкові накладні подаються позивачем у суді апеляційної інстанції з метою спростування доводів скарги відповідача.

Однак, апеляційний суд, проаналізувавши приписи чинного процесуального законодавства, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 8 ст. 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

На переконання колегії суддів, така обставина, як відсутність заперечень іншої сторони з приводу заявлених позовних вимог, не може бути визнана поважною причиною неподання доказів у встановлений процесуальний строк. При цьому, надані додаткові докази існували на день подання позову та були наявні у позивача, однак не подавалися останнім до суду першої інстанції, а тому вказане виключає можливість їх прийняття судом апеляційної інстанції у порядку ст. 269 ГПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для прийняття до розгляду та дослідження на рівні з іншими доказами податкових накладних, доданих до відзиву на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 01.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грандстор" (покупець) укладено договір поставки №274, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у порядку та строки, встановлені договором, передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах договору товар.

Також сторонами 01.12.2019 підписано протокол узгодження розбіжностей до договору поставки №274 від 01.12.2019.

Пунктом 1.3 договору визначено, що сторони затверджують "Протокол узгодження" (додаток №2), який визначає асортимент, кількість, ціни за одиницю товару та "Умови торгівлі" (додаток №1), що є невід`ємними частинами договору.

Згідно з п. п. 4.5- 4.7 договору при відсутності повного пакету документів або при наявності документів із зауваженнями покупець має право затримати оплату за товар до дати надання цих документів постачальником. При цьому, покупець повинен повідомити постачальника про відсутність/невідповідність документів протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту поставки товару. У випадку відсутності повідомлення покупця у цей строк, сторони вважають, що постачальник надав покупцю документи у повному обсязі та оформленими належним чином. Перехід права власності на товар та ризику випадкової загибелі товару відбувається в момент передачі товару, що підтверджується накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін. Датою поставки товару вважається дата прийому-передачі товару, яка повинна відповідати даті, зазначеній у відповідній накладній (відповідного товару у супроводжувальному документі). Моментом виконання поставки (прийому-передачі товару) є момент фактичної передачі товару представнику покупця. За достовірність зазначених документів відповідає постачальник.

Пунктом 5.1 договору визначено, що постачальник постачає товар за ціною, яка визначена у додатку №2 та вказується в накладних за одиницю товару.

Відповідно до пункту 6.1 договору розрахунок здійснюється за кожну поставлену партію товару після підписання видаткової накладної в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у строк, передбачений додатком №1 до договору.

Пунктом 1 додатку №1 до договору врегульовано, що покупець оплачує товари з відстрочкою платежу 45 (сорок п`ять) календарних днів за кожну поставлену партію в безготівковому порядку з моменту прийняття товару покупцем за умови, що постачальник вчасно надасть належним чином оформлені податкові та товарні накладні.

Пунктом 6.3 договору сторони також узгодили, що платіжне зобов`язання вважається виконаним покупцем з дати зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. п. 9.1 та 9.2 укладеного правочину даний договір діє до 31.12.2019. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить у письмовій формі іншій стороні про наміри припинити його дію, договір вважається пролонгованим (продовженим) на наступний календарний рік і діє до 31 грудня наступного року на таких самих умовах. Кількість вказаних періодів пролонгації (продовження строку дії договору) не обмежується і може повторюватися до моменту припинення дії договору на умовах, визначених у п. 9.4.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 74151,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №№479 від 04.04.2020 на суму 4923,00 грн, 1456 від 11.04.2020 на суму 13992,18 грн, 4786 від 30.04.2020 на суму 7379,40 грн, 6121 від 09.05.2020 на суму 6903,78 грн, 7929 від 21.05.2020 на суму 6990,36 грн, 9741 від 30.05.2020 на суму 3091,92 грн, 168034 від 23.06.2020 на суму 6140,82 грн, 170318 від 04.07.2020 на суму 5219,34 грн, 173705 від 24.07.2020 на суму 3902,10 грн, 177114 від 12.08.2020 на суму 4918,74 грн, 179430 від 22.08.2020 на суму 4689,54 грн та 184217 від 16.09.2020 на суму 5999,82 грн. Копії вказаних накладних долучені позивачем до матеріалів справи та містять підписи уповноважених осіб і відтиски печаток обох сторін.

Натомість, відповідачем здійснено лише часткову оплату за отриманий товар на загальну суму 36000,00 грн, а саме:

- 08.05.2020 у сумі 10000,00 грн;

- 21.08.2020 у сумі 10000,00 грн;

- 14.09.2020 у сумі 10000,00 грн;

- 09.11.2020 у сумі 2000,00 грн;

- 12.01.2021 у сумі 1000,00 грн;

- 28.01.2021 у сумі 1000,00 грн;

- 09.02.2021 у сумі 1000,00 грн;

- 02.03.2021 у сумі 1000,00 грн.

Отже, частина поставленого товару на суму 38151,00 грн залишилася з боку відповідача неоплаченою.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" звернулося з даним позовом до суду та просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" суму основного боргу за договором поставки №274 від 01.12.2019 у розмірі 38151,00 грн. Окрім цього, у зв`язку з порушенням строків оплати за товар позивач також просив на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 1202,12 грн інфляційних втрат та 418,40 грн 3% річних.

Відповідач, у свою чергу, не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та не навів власних заперечень з приводу заявлених позовних вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції встановив, що сума боргу у розмірі 38151,00 грн за поставлений товар підтверджується матеріалами справи, а відповідачем існування вказаної заборгованості у заявленому розмірі належними та допустимими доказами не спростовано. Однак, судом зазначено, що розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем невірно, тому до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" підлягає 412,39 грн 3% річних та 1175,16 грн інфляційних витрат.

З наведеними висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач у повній мірі не виконав свій обов`язок щодо оплати вартості поставленого позивачем товару.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Натомість, у поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не виконано умови п. 10.1 договору поставки щодо обов`язковості вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Також, на переконання скаржника, поставка товару не підтверджується належними доказами, оскільки позивачем не надано суду належним чином оформлені податкові накладні.

Проте, колегія суддів вказує на те, що надані позивачем у сукупності докази підтверджують здійснення господарських операцій з поставки товару по договору, а досудовий порядок врегулювання суперечностей між сторонами не є обов`язковим для них з огляду на наступне.

Пунктом 4.5 договору поставки визначено, що при відсутності повного пакету документів або при наявності документів із зауваженнями покупець має право затримати оплату за товар до дати надання цих документів постачальником. При цьому, покупець повинен повідомити постачальника про відсутність/невідповідність документів протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту поставки товару. У випадку відсутності повідомлення покупця у цей строк, сторони вважають, що постачальник надав покупцю документи у повному обсязі та оформленими належним чином.

Також відповідно до п. 6.1 договору розрахунок здійснюється за кожну поставлену партію товару після підписання видаткової накладної у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у строк, передбачений додатком №1 до договору. Покупець оплачує товари з відстрочкою платежу 45 (сорок п`ять) календарних днів за кожну поставлену партію в безготівковому порядку з моменту прийняття товару покупцем за умови, що постачальник вчасно надасть належним чином оформлені податкові та товарні накладні (п. 1 додатку №1 до договору).

Разом з цим, оскільки покупець в порушення вимог п. 4.5 договору не повідомляв постачальника про відсутність/невідповідність повного пакету документів, що передаються разом з товаром, включаючи податкові накладні, слід вважати, що постачальник надав покупцю документи у повному обсязі та оформленими належним чином. А тому, товар вважається прийнятим без зауважень та підлягає оплаті у повному обсязі.

Також суд зазначає, що умовами договору поставки не передбачено обов`язковості порядку досудового врегулювання спору.

Відповідно до п. 10.2 договору поставки якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином ані законом, ані договором поставки не встановлено обов`язкового порядку досудового врегулювання спору шляхом надіслання претензії стосовно порушення будь-ким зі сторін умов договору.

Тому, твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як було зазначено вище, у додатку №1 до договору поставки сторони погодили, що покупець оплачує товар з відстрочкою платежу 45 (сорок п`ять) календарних днів за кожну поставлену партію.

Разом з цим, відповідачем не надано суду доказів повного виконання взятих на себе зобов`язань з оплати товару у встановлений строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як правомірно встановлено місцевим господарським судом, невиконання зобов`язання за договором в частині оплати товару на суму 38151,00 грн підтверджується матеріалами справи, а відповідачем не надано доказів на спростування вказаної заборгованості.

Отже, оскаржуване рішення суду в частині вимог про стягнення суми основного боргу є обґрунтованим та таким, що ухвалено з повним та усебічним дослідженням обставин справи.

Щодо позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" 1202,12 грн інфляційних втрат та 418,40 грн 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок прострочення по деяких накладним, оскільки не враховано, що у випадку, коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Також судом зазначено, що позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат на всю суму заборгованості за період з липня 2020 року по грудень 2020 року включно. Проте, зобов`язання відповідача щодо оплати за поставлений товар виникало у останнього за кожною партією товару окремо.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про часткове задоволення позову. Судом здійснено власний перерахунок 3% річних та інфляційних витрат в межах періоду розрахунку позивача, проте з урахуванням правильних дат прострочення платежів, що відповідає обставинам справи.

Як наслідок, стягненню з відповідача підлягають 412,39 грн 3% річних та 1175,16 грн інфляційних витрат. В зазначеній частині апеляційним судом також не встановлено будь-яких порушень норм матеріального права судом першої інстанції.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2021 у справі №911/835/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2021 у справі №911/835/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2021 у справі №911/835/21.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Грандстор".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді Л.Г. Сітайло

С.І. Буравльов