ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1639/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Шверненко М.А.,

від відповідачів:

1) Головного управління ДПС в Одеській області Кравченко І.І.,

2) Головного управління ДФС в Одеській області (заявника) не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління ДФС в Одеській області про заміну сторони у виконавчому провадженні (вх. № 2-1237/21 від 04.10.2021 р.) в порядку ст. 334 Господарського процесуального кодексу України по справі № 916/1639/20 за позовом Одеського обласного центру зайнятості до Головного управління ДПС в Одеській області та Головного управління ДФС в Одеській області про стягнення заборгованості в сумі 83967,23 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Одеський обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення заборгованості в сумі 83967,23 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на відмову відповідача в добровільному порядку сплатити виплачену суму забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітній - ОСОБА_1 за період з 03.12.2018 р. по 28.11.2019 р., яку було поновлено на посаді старшого державного інспектора Татарбунарської державної податкової інспекції Ізмаїльського управління Головного управління ДФС в Одеській області з 22.10.2018 р. згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.06.2020 р. позов Одеського обласного центру зайнятості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1639/20 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.07.2020 р.

10.07.2020 р. відповідачем подано до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову, оскільки ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з Головним управлінням ДПС в Одеській області, а тому відповідач вважає, що відсутні законні підстави для стягнення з нього суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг. Наразі відповідач вказує, що процедура реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області не завершена, та останнє перебуває в стані припинення.

20.07.2020 р. позивачем подано до господарського суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2020 р. залучено до участі у справі 916/1639/20 в якості співвідповідача Головне управління ДФС в Одеській області.

30.07.2020 р. відповідачем - Головним управлінням ДФС в Одеській області подано до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову.

Рішенням господарського суду Одеської області від 31.07.2020 р. у справі № 916/1639/20 позов Одеського обласного центру зайнятості до Головного управління ДПС в Одеській області та Головного управління ДФС в Одеській області про стягнення заборгованості в сумі 83967,23 грн. задоволено частково; стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Одеського обласного центру зайнятості заборгованість по виплаченій сумі забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 83967,23 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.; в задоволенні позовних вимог Одеського обласного центру зайнятості до Головного управління ДПС в Одеській області відмовлено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 р. апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення господарського суду Одеської області від 31.07.2020 р. у справі № 916/1639/20 та додані до неї документи повернуто без розгляду.

20.10.2020 р. господарським судом Одеської області видано відповідний наказ про примусове виконання рішення господарського суду від 31.07.2020 р. щодо стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Одеського обласного центру зайнятості заборгованості по виплаченій сумі забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 83967,23 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

27.11.2020 р. до господарського суду Одеської області надійшла заява від Одеського обласного центру зайнятості (вх. № 2-4121/20 від 27.11.2020 р.) про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме відповідача - Головного управління ДФС в Одеській області на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.01.2021 р. у справі № 916/1639/20 відмовлено у задоволенні вказаної заяви Одеського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні правонаступником.

04.10.2021 р. до господарського суду Одеської області надійшла заява від Головного управління ДФС в Одеській області (вх. № 2-1237/21 від 04.10.2021 р.) про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме боржника - Головного управління ДФС в Одеській області на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області.

Так, заявник вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 р. № 537 визначено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. За ствердженнями заявника, згідно до додатку 2 вказаної постанови Головне управління ДФС в Одеській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС в Одеській області, при цьому відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Головне управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5 м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39388646) як юридична особа перебуває у стані припинення. Крім того, як додає заявник, відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 31.07.2019 р. здійснено державну реєстрацію Головного управління ДПC у Одеській області та відповідно передано повноваження щодо державного управління. Таким чином, як вказує заявник, на сьогодні у Головного управління ДФС в Одеській області залишились функції, пов`язані лише з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно - розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції, та не виконує функції з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того заявник зауважує, що ГУ ДФС в Одеській області не має можливості виконати рішення суду, враховуючи вищевикладене та те, що наявність боргу, не пов`язаного з виконанням основних функцій ГУ ДФС в Одеській області, в рамках примусового списання коштів з рахунку ГУ ДФС в Одеській області за КГТК 3503010 по КЕКВ 2800 Інші поточні видатки на 2021 рік, унеможливлює ведення фінансово-господарської діяльності ГУ ДФС в Одеській області за незахищеними статтями видатків ГУ ДФС в Одеській області.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.2021 р. у справі № 916/1639/20 заяву Головного управління ДФС в Одеській області про заміну сторони у виконавчому провадженні прийнято до провадження, при цьому розгляд заяви призначено в засіданні суду на 18 жовтня 2021 р.

12.10.2021 р. відповідачем ГУ ДПС в Одеській області подано до господарського суду пояснення. Так, зокрема, відповідач із посиланнями на ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття вказує, що відповідно до матеріалів справи № 420/6081/18 ОСОБА_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 27.02.2020 р. № 25-о Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 була поновлена на посаді старшого державного інспектора Татарбунарської державної податкової інспекції Ізмаїльського управління Головного управління ДФС в Одеській області (з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р.). Таким чином відповідач зазначає, що ОСОБА_1 ніколи не перебувала в трудових відносинах з Головним управлінням ДПС в Одеській області, а отже не має законних підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні та стягнення суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг з Головного управління ДПС в Одеській області, оскільки належним роботодавцем є Головне управління ДФС в Одеській області, таким чином і стороною у виконавчому провадженні. Також відповідач зауважує, що згідно ч. 7 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються в результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в ЄДР щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Як зазначає ГУ ДПС в Одеській області приєднання вважається завершеним з дати припинення юридичної особи, яка реорганізується (з відповідним записом в ЄДР) з одночасною державною реєстрацією змін до відомостей щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднується (з відповідним записом в ЄДР).

Наразі, відповідач з посиланням на ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України вказує, що до теперішнього часу запису про припинення Головного управління ДФС в Одеській області до ЄДР не внесено.

При цьому ГУ ДПС в Одеській області з посиланнями на Постанову Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 р. № 537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби, наказ Державної фіскальної служби України від 31 липня 2019 року 7-рг Про реорганізацію головних управлінь ДФС в областях та м. Києві, Постанову Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. № 1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України вказує, що Головне управління ДПС в Одеській області є процесуальним правонаступником Головного управління ДФС в Одеській області лише у справах, предметом яких є оскарження податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій, реєстрації податкових накладних, стягнення податкового боргу, оскільки функції з адміністрування, податків та зборів на підставі вищезазначених актів покладено на Головне управління ДПС. Таким чином, за ствердженнями відповідача, Головне управління ДФС в Одеській області втратило лише повноваження щодо виконання функції у сфері реалізації державної податкової політики, тоді як предметом розгляду даної справи були відносини проходження публічної служби. При цьому відповідач наголошує, що процедура реорганізації не завершена, Головне управління ДФС в Одеській області знаходиться в стані припинення, але як суб`єкт владних повноважень на цей час продовжує здійснювати свою діяльність у відповідності до визначених Постановою КМУ №1200 повноважень та функцій, тому відсутні підстави вважати, що Головне управління ДФС в Одеській області є особою, що вибула у спірних відносинах на сьогодні.

Позивач (стягувач) письмові пояснення на заяву Головного управління ДФС в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 916/1639/20 не надав, при цьому в судовому засіданні 18.10.2021 р. усно зазначив, що не заперечує проти заміни сторони виконавчого провадження.

Наразі неявка відповідача (заявника) Головного управління ДФС в Одеській області згідно положень ч. 3 ст. 334 ГПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши заяву Головного управління ДФС в Одеській області та матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача (стягувача) та відповідача, господарський суд дійшов наступних висновків.

На підставі рішення господарського суду Одеської області від 31.07.2020 р. по справі № 916/1639/20 Головне управління ДФС в Одеській області є боржником у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області від 20.10.2020 року у вказаній справі щодо стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Одеського обласного центру зайнятості заборгованості по виплаченій сумі забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 83967,23 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 р. № 537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України; визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Як встановлено судом, відповідно до вказаної постанови КМУ № 537 Головне управління ДФС в Одеській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС в Одеській області. Так, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстрація Головного управління ДПС в Одеській області здійснена 31.07.2019 р. за № 0071008. При цьому відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа - Головне управління ДФС в Одеській області (код 39398646) перебуває у стані припинення.

Разом з тим відповідно до приписів ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Виходячи зі змісту ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (стаття 327 ГПК України).

Відповідно до ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, заміна сторони у справі на стадії виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження у встановленому порядку, не суперечить публічним інтересам у сфері судочинства та приватним інтересам сторін, у тому числі, прав боржника у виконавчому провадженні.

Між тим процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Розрізняють універсальне та сингулярне правонаступництво.

За універсальним правонаступництвом має місце перехід усієї сукупності прав та обов`язків певної особи. При цьому майно особи як сукупність прав і обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника (правонаступників) як єдине ціле, причому в цій сукупності єдиним актом переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва праводателю, незалежно від того, виявлені вони на момент правонаступництва чи ні. Універсальне правонаступництво має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи. Сингулярне правонаступництво, на відміну від універсального, не охоплює переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника, а тому іменується частковим правонаступництвом, і відбувається заміною осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону.

Статтею 106 ЦК України визначено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Важливим є правильне визначення моменту переходу прав до правонаступника юридичної особи. Відповідно до ст. 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 107 ЦК України, якщо правонаступниками юридичної особи є декілька юридичних осіб і точно визначити правонаступника щодо конкретних обов`язків юридичної особи, що припинилася, неможливо, юридичні особи - правонаступники несуть солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, що припинилася. Учасники (засновники) припиненої юридичної особи, які відповідно до закону або установчих документів відповідали за її зобов`язаннями, відповідають за зобов`язаннями правонаступників, що виникли до моменту припинення юридичної особи, у такому самому обсязі, якщо більший обсяг відповідальності учасників (засновників) за зобов`язаннями правонаступників не встановлено законом або їх установчими документами.

Згідно ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в порядку, передбаченому Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Так, відповідно до ч.ч. 5, 6, 7, 8 ст. 4 вказаного Закону:

- у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Злиття вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

- у разі перетворення юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті перетворення, та державна реєстрація новоутвореної юридичної особи. Перетворення вважається завершеним з дати державної реєстрації новоутвореної юридичної особи.

- у разі поділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутворених юридичних осіб та державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті поділу. Поділ вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичної особи, що припиняється у результаті поділу.

- у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Наразі слід зазначити, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак, суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов`язувало перехід майнових прав та обов`язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передавального або розподільного акта чи балансу тощо. Отже у вирішенні питань, пов`язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов`язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

При цьому відповідно до п.п. 1, 7 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. № 1074 Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади цей Порядок визначає механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів. Майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Таким чином, для встановленння правонаступництва юридичної особи - Головного управління ДФС в Одеській області необхідні документи, які підтверджують припинення існування реорганізованого органу виконавчої влади і створення у зв`язку з цим нового (або нових), а також документи, які підтверджують перехід майнових прав та обов`язків від реорганізованого органу виконавчої влади до нового (або нових) підписаного передавального або розподільного акта чи балансу тощо.

Так, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 09.09.2019 р. у справі № 916/376/15-г дійшов висновку, що інститут правонаступництва органів державної влади різниться від інституту правонаступництва суб`єктів приватного права, оскільки є більш ширшим за змістом, включаючи в себе: правонаступництво в завданнях, функціях та повноваженнях як складових категорії компетенції органу виконавчої влади, а також щодо конкретних управлінських (організаційних) прав та обов`язків, які складають зміст відповідних правовідносин - тобто публічне правонаступництво, за яким відбувається перехід владних прав та функції органу, що реорганізовується до органу, що створюється, та правонаступництво в майнових приватних правовідносинах, у яких орган влади виступає як юридична особа приватного права.

У випадку публічного правонаступництва перехід таких прав та обов`язків оформлюється нормативним актом, тоді як правонаступництво в майнових приватних правовідносинах здійснюється на підставі передавального акту (частина 2 статті 107 ЦК України, пункт 7 Порядку № 1074 від 20.10.2011 р.). При цьому юридична особа є припиненою з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Вказані висновки Верховного Суду викладені щодо правовідносин публічного правонаступництва в майнових приватних відносинах у зв`язку з припиненням юридичної особи в результаті реорганізації.

Тобто при реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то самого лише посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. Також, підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: чи припинено виконання функцій ліквідованого органу, чи покладено виконання цих функцій на інший орган (аналогічний висновок викладено Верховним Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2018 р. у справі №802/651/16-а).

Суд враховує, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне правонаступництво - це унормована можливість заміни судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 2а-15057/09/2670.

Отже, ті обставини, що Головне управління ДПС в Одеській області виконує на теперішній час адміністративні функції як орган державної влади, що раніше були покладені на Головне управління ДФС в Одеській області, свідчать про адміністративне правонаступництво.

Наразі під час ухвалення судового рішення по даній справі вказані обставини щодо вступу Головного управління ДПС в Одеській області у спірні правовідносини були досліджені, том судом було відмовлено позивачу у стягненні спірної суми коштів з Головного управління ДПС в Одеській області.

Між тим згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління ДФС в Одеській області з 05.08.2019 р. знаходиться в стані припинення за рішенням уповноваженого органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації. У даному випадку таким рішенням є постанова КМУ № 537. Наразі матеріали заяви не містять належних доказів у розумінні ч. 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України про припинення діяльності Головного управління ДФС в Одеській області, а також доказів переходу від Головного управління ДФС в Одеській області до Головного управління ДПС в Одеській області майнових прав та обов`язків, у т.ч. у спірних правовідносинах щодо сплати стягнутої судом заборгованості по виплаченій сумі забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 83967,23 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн., оскільки відповідний передавальний акт до суду не було надано.. Крім того, господарським судом вже розглядалася аналогічна заява по даній справі, подана Одеським обласним центром зайнятості, та судом досліджувалися обставини щодо вступу Головного управління ДПС в Одеській області у спірні правовідносини, за результатами розгляду якої судом було відмовлено позивачу у заміні сторони у виконавчому провадженні правонаступником.

За таких обставин, суд вважає, що відсутність на час звернення Головного управління ДФС в Одеській області до суду з поданою заявою та на час здійснення розгляду вказаної заяви запису в ЄДР про припинення Головного управління ДФС в Одеській області в результаті його реорганізації, а також відсутність підписаного та затвердженого передавального акту, в якому було б зазначено про передачу стягнутої за рішення суду у даній справі суми боргу саме ГУ ДПС в Одеській області, відповідно це унеможливлює здійснення процесуального правонаступництва вказаного Управління, яке виступає боржником у даному спорі, на Головне управління ДПС в Одеській області.

Посилання заявника на відсутність можливості виконати рішення суду не є підставою для здійснення заміни на правонаступника - ГУ ДПС в Одеській області.

В свою чергу суд не вбачає підстав для задоволення заяви Головного управління ДФС в Одеській області про заміну сторони по справі - відповідача (боржника) на правонаступника.

Керуючись ст.ст. 52, 334, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Головного управління ДФС в Одеській області про заміну сторони у виконавчому провадженні правонаступником (вх. № 2-1237/21 від 04.10.2021 р.) у справі № 916/1639/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали підписано 23 жовтня 2021 р.

Суддя В.С. Петров