ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1597/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Фермерського господарства «Агріатік»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод»

прo стягнення 898 966,76 грн. (збільшені до 907 288,12 грн.)

Суддя А.Ю. Кошик

За участю секретаря судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Фермерського господарства «Агріатік» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (надалі відповідач) прo стягнення 898 966,76 грн. (збільшені до 907 288,12 грн.).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.06.2021 року відкрито провадження у справі № 911/1597/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.07.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.07.2021 року відкладено підготовче засідання на 27.07.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 911/1597/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2021 року розгляд справи відкладено на 23.09.2021 року.

У судовому засіданні 23.09.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 23.09.2021 року не з`явився. Крім того, дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність витребування у позивача додаткових доказів та пояснень. У позивача було витребувано: належний і обґрунтований розрахунок позову з зазначенням дат початку і закінчення нарахувань по 3% річних, інфляційних втратах та пені по кожній простроченій накладній окремо; пояснення щодо нарахованих санкцій на всю суму боргу саме з 22.08.2020 року, в той час як до заборгованості входять накладні від 25.08.2020 року та від 28.08.2020 року, по яким строк оплати на момент нарахувань (22.08.2020 року) ще не настав. Розгляд справи відкладався на 07.10.2021 року.

На виконання вимог суду позивачем подано до суду уточнений розрахунок позову, згідно з яким виправлено описку в первісному розрахунку та уточнено позовні вимоги. Згідно уточненого розрахунку позивач просить стягнути 750 196, 00 грн. основного боргу, 67 430, 98 грн. пені, 16 010, 00 грн. 3% річних, 73 651, 14 грн. інфляційних.

В судове засідання 07.10.2021 року представники сторін не з`явились, відповідач в судові засідання жодного разу не з`являвся, про поважність причин неявки суду не повідомляв, відзив на позов не подавав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 07.10.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 28.05.2019 року між Фермерським Господарством «АГРІАТІК» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (відповідач) було укладено Договір поставки пшениці №56/БКЗ (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Товару, який не обтяжений правами третіх осіб, та передати його у власність відповідача, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти і оплатити поставлений Товар в обумовлені сторонами строки.

Відповідно до пп. 5.4.1. Договору Покупець (відповідач) сплачує 80% оплати вартості Товару на розрахунковий рахунок Постачальника (позивача) протягом 7 (семи) робочих днів, пп. 5.4.2. Договору передбачено, що остаточний розрахунок здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів після того, як Постачальник надіслав Покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач зазначає, що виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Жодних претензій з боку відповідача стосовно якості і строків поставки товару або виконання інших умов договору не було.

Однак, в порушення умов Договору відповідач своєчасно та в повному обсязі за поставлений товар не розрахувався, у зв`язку з чим, за ним утворилась прострочена заборгованість в сумі 750 196, 00 грн.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з метою врегулювання спору в досудовому порядку, але вимоги щодо погашення заборгованості так не були виконанні останнім.

Відповідачем не оплачено товар, поставлений в липні-серпні 2020 року за видатковими накладними, копії яких долучені до позову, відповідні видаткові накладні підписані представниками сторін. Також, в підтвердження факту поставки позивачем надано товарно-транспортні накладні, які свідчать про доставку товару, та податкові накладні, які свідчать про відображення операцій поставки в податковому обліку.

Згідно з п. 6.1. Договору сторона, яка порушила господарське зобов`язання, несе відповідальність визначену чинним законодавством України та умовами договору.

Керуючись п. 6.4. Договору позивачем нараховано відповідачу за несвоєчасну оплату Товару пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення за кожен день такого прострочення.

Також, відповідно до п. 6.8. Договору у випадку прострочення виконання обов`язку відповідача щодо оплати товару, позивач має право вимагати від останнього сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції.

У зв`язку з чим, позивачем нараховано відповідачу 148 770,76 грн. штрафних санкцій, зокрема, 71 957,16 грн. пені, 59 672,60 грн. інфляційних втрат; 17 141,00 грн. 3% річних.

Згідно з уточненим розрахунком позивач відкоригував періоди нарахування та привів їх у відповідність до фактичних обставин і просить стягнути з відповідача 750 196, 00 грн. основного боргу, 67 430, 98 грн. пені, 16 010, 00 грн. 3% річних, 73 651,14 грн. інфляційних.

Відповідач в ході розгляду спору позовні вимоги не заперечив та не спростував, в судові засідання не з`являвся, відзив на позов не подав.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача в сумі 750 196,00 грн. основного боргу протягом наведених в позові періодів прострочення, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для застосування до нього передбаченої Договором та законом відповідальності.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як передбачено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 67 430, 98 грн. пені, 16 010, 00 грн. 3% річних, 73 651,14 грн. інфляційних, відповідають фактичним обставинам справи і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в розмірі, що підлягає сплаті з уточненої суми позову, що складає 13 609,32 грн. Оскільки, позивачем при подачі позову сплачено 13 484,50 грн. судового збору, відповідна сума підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача, сума 124,82 грн. судового збору зі збільшених позовних вимог у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі підлягає сплаті відповідачем до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фермерського господарства «Агріатік» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» прo стягнення 898 966,76 грн. (збільшені до 907 288,12 грн.) задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 46, ) на користь Фермерського господарства «Агріатік» (08344, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проців, вул. Веселкова, 8, ) 750 196,00 грн. основного боргу, 67 430,98 грн. пені, 16 010,00 грн. 3% річних, 73 651,14 грн. інфляційних та 13 484,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 46, ) в доход Державного бюджету України 124,82 грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 28.10.2021 року