ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

25.10.2021м. ДніпроСправа № 904/8506/21

За заявою: Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про забезпечення позову

у справі

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Державного підприємства "Дніпропетровськавтотранссервіс", м. Дніпро

про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати у сумі 239 451,33 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в якому просить стягнути безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати у сумі 239 451,33 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач використовував спірну земельну ділянку площею 0,1377 по вул. Шевченко, 32 у м. Дніпро, кадастровий номер № :02:393:0061 у період з 01.01.2018 о 31.12.2020, без виникнення у останнього права власності на землю, права постійного користування земельною ділянкою та права оренди земельної ділянки, без державної реєстрації, у зв`язку з чим Державне підприємство "Дніпропетровськавтотранссервіс" зберегло кошти, не сплачуючи орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою.

Ухвалою від 25.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.11.2021.

До суду 22.10.2021 позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно: адміністративна будівля літ. А-9, а-1 загальною площею 3345,1 кв.м., ґанки літ. а,а (1), трансформаторна підстанція літ Б-1, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади: кадастровий номер № :02:393:0061, площею 0,1377га, та належить відповідачу Державному підприємству "Дніпропетровськавтотранссервіс".

Вказана заява мотивована тим, що нерухоме майно є єдиним активом Державного підприємства "Дніпропетровськавтотранссервіс", за рахунок якого можливо здійснити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Позивач вказує про те, що за даними, отриманими з відкритих інформаційних джерел Державне підприємство "Дніпропетровськавтотранссервіс" (30324911) Україна, 49055, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Жуковського, буд. 23, не перебуває у процесі припинення.

Платник податків має податковий борг 69 343, 00 грн. станом на 01.09.2021; розмір статутного капіталу 0,00 грн.; відкрито виконавчих проваджень: 5; анульоване свідоцтво ПДВ; систематичні повідомлення про наявність заборгованості по заробітній платі впродовж останніх 4 років; станом на дату подання позову у відповідача відсутні штатні працівники; прострочена кредиторська заборгованість складає - 1 233 000,00 грн.; основні показники господарської діяльності відповідача за останні три роки свідчать про нульові показники загального доходу та доходу від основних видів діяльності.

На думку позивача, вказана інформація, що міститься у відкритих інформаційних джерелах, є достатнім підтвердженням того, що станом на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову відповідач не має і не матиме змоги задовольнити вимоги позивача у розмірі суми позову інакше ніж за рахунок наявного у нього нерухомого майна, що зумовлює обґрунтованість накладання арешту на це майно.

Таким чином, вказаний захід забезпечить відсутність ризику, що під час розгляду справи, відповідач штучним чином не зробить будь-яких реєстраційних дій з даним майном, що позбавило б його ризику виконувати рішення суду за рахунок цього об`єкту. Арешт на нерухоме майно Державного підприємства "Дніпропетровськавтотранссервіс", передбачає, що жодні реєстраційні дії, в тому числі внесення до статутного фонду нової юридичної особи, накладення нових обтяжень тощо, останнє до цього об`єкту не застосує.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, господарський суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кожному, гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997 пункт 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" п Італії (Immobiliare Saffi v. Italy), [GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

Суд зауважує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Суд також зауважує, що для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Після системного аналізу вказаних обставин та доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку наявності обґрунтованої загрози істотного ускладнення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, у разі задоволення позовних вимог у даній справі.

В той же час, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

В статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Проаналізувавши доводи заявника, з урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що вжиття заявлених позивачем по даній справі заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав позивача та виконанню рішення по даній справі у разі задоволення позовних вимог. Тоді як невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходу із заявленою позивачем вимогою. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Тоді як, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача.

Частинами 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд дійшов висновку, що спосіб забезпечення позову, який просить позивач, відповідає заходам забезпечення позову, встановленим у статтею 137 Господарського процесуального кодексу України, предмету позову, принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, не порушують права та законні інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З метою вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника, недопущення вчинення незаконних дій з майном, яке є предметом позову, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму поновлення порушених прав та інтересів, господарський суд вважає можливим задовольнити заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову повністю.

Керуючись ст.ст. 42, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд,

УХВАЛИВ:

1.Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову - задовольнити.

2. З метою забезпечення позову до набрання рішенням законної сили у справі № 904/8506/21 накласти арешт на нерухоме майно: адміністративна будівля літ. А-9, а-1 загальною площею 3345,1 кв.м., ґанки літ. а,а (1), трансформаторна підстанція літ Б-1, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади по вул. Шевченко, 32 у м. Дніпро, кадастровий номер № :02:393:0061, площею 0,1377га, та належить відповідачу Державному підприємству "Дніпропетровськавтотранссервіс" (49005, м. Дніпро, вул. Жуковського, буд. 23, ).

Стягувач: Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, ).

Боржник: Державне підприємство "Дніпропетровськавтотранссервіс" (49005, м. Дніпро, вул. Жуковського, буд. 23, ).

Ухвала набирає законної сили 25.10.2021.

Ухвала дійсна до пред`явлення до 26.10.2024.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.Ф. Мельниченко