номер провадження справи 28/111/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 Справа № 908/2443/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу №908/2443/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС (вул. Івана Богуна, буд. 2, офіс 303, м. Вінниця, 21010, ідентифікаційний код 39286927)

до відповідача: Фермерського господарства Час (вул. Зарічна, буд. 10, село Бабанівка, Приазовський район, Запорізька область, 72431, ідентифікаційний код 20480893)

про стягнення 169349,23 грн.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС з позовом про стягнення з відповідача: Фермерського господарства Час основного боргу в розмірі 70652,60 грн. з урахуванням індексації на курсову різницю, 5565,15 грн. пені, 30% річних в розмірі 13912,88 грн. та штрафу в розмірі 79218,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 09.10.2019 сторонами укладено договір поставки №09/10-2, на виконання якого позивач поставив відповідачу товар на суму 514062,00 грн. з ПДВ або еквівалент 18491,44 євро. Відповідач оплатив поставлений товар частково на суму 514062,00 грн. або еквівалент 16269,66 євро. Заборгованість за поставлений товар становить 70652,60 грн. За прострочення оплати товару позивач на підставі п. 7.4 договору нарахував на суму боргу пеню в сумі 5565,15 грн. та штраф у розмірі 30% від заборгованості, що склало 79218,60 грн., а також нарахував 30% річних за користування чужими коштами на підставі п. 7.8 договору в сумі 13912,88 грн., які просить стягнути з відповідача разом із сумою основного боргу.

Позов заявлено на підставі норм ст. ст. 259, 525, 530, 625, 655, 712 Цивільного кодексу України.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 28/111/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 29.09.2021.

Позивач отримав копію даної ухвали 07.09.2021, а відповідач - 08.09.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

21.09.2021 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів.

Відповідно до відзиву відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що нарахування індексації основного боргу на курсову різницю проведено позивачем необґрунтовано та з порушенням умов договору. Крім того, вважає, що нарахування курсової різниці на суму основного боргу має бути відображено в бухгалтерському обліку позивача, однак позивач таких доказів не надав. Зауважує, що згідно з рахунком позивача №461 від 09.10.2019 сума до оплати становила 514062,00 грн., а в акті звірки була вказана сума заборгованості станом на 02.11.2020 в розмірі 29062,00 грн. Керуючись отриманим від позивача актом звірки та рахунком на оплату відповідачем було оплачено залишок заборгованості в розмірі 29062,00 грн., що підтверджується змістом банківської виписки від 02.11.2020, яку надав позивач. У зв`язку з цим відповідач вважає, що курсова різниця нарахована повивачем безпідставно. Також зауважує, що умови договору не містять визначення поняття «вартість договору», від якої згідно з п. 7.4 договору позивач розрахував штраф. Відповідач вважає, що істотною умовою договору є ціна, а часткова сума поставленого товару не є вартістю договору, тому умовами договору фактично не визначено бази нарахування штрафу. Крім того, відповідач зауважив, що при нарахуванні пені та 30% річних позивач включив дні фактичної сплати заборгованості в період розрахунку, за який стягуються відповідні нарахування, що є невірним. У зв`язку з цим відповідач надав контррозрахунок пені та 30% річних. При цьому наголосив, що нарахування пені не узгоджується з умовами договору та є безпідставним. Повідомив, що визнає вимоги в частині нарахування 30% річних у розмірі 13775,06 грн., які просить суд зменшити до розміру 5%, тобто на 95%.

Суд прийняв відзив до розгляду.

Також відповідач подав окреме клопотання про зменшення розміру пені, штрафу та 30% річних до розміру 5%, тобто на 95%.

24.09.2021 від відповідача надійшов попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в розмірі 7500,00 грн.

Від позивача 19.10.2021 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив проти доводів відповідача, просив відмовити в задоволенні клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про витребування доказів та про зменшення розміру 30% річних, пені та штрафу. Зауважив, що всі розрахунки виконані позивачем відповідно до умов договору, який є обов`язковим для сторін. Просив суд визнати поважними причини пропуску строку для надання відповіді на відзив, посилаючись на те, що представник позивача, який має статус адвоката, в період з 27.09.2021 по 13.10.2021 перебував на лікуванні, при цьому 14 17 жовтня 2021 року були святковими та неробочими днями, а дана відповідь на відзив надається 18.10.2021.

На підтвердження перебування представника позивача на лікуванні позивач надав копію консультаційного висновку спеціаліста від 27.09.2021.

Враховуючи викладене, суд визнав поважними причини пропуску строку для надання відповіді на відзив та прийняв відповідь на відзив до розгляду.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про витребування доказів суд відмовив у їх задоволенні, оскільки дійшов висновку, що розгляд справи можливий на підставі поданих сторонами у справу заяв по суті спору та доказів, яких достатньо для вирішення спору по суті. Оцінка доводів відповідача щодо неправомірного нарахування курсової різниці на суму боргу буде надана судом на підставі встановлених обставин справи з огляду на погоджені сторонами умови договору.

У зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження клопотання відповідача про призначення судового засідання у справі в режимі відеоконференції не підлягає задоволенню.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст.222 ГПК України не проводилося, оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

09.10.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС (постачальник позивач) та Фермерським господарством Час (покупець, відповідач) укладено договір поставки №09/10-2, за умовами п. 1.1 якого постачальник у строки, передбачені цим договором, зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар (насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин та/або мінеральні добрива), визначений сторонами у специфікаціях до даного договору (надалі товар), а покупець обов`язується прийняти товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених цим договором (специфікаціями до нього).

У п. 1.2 договору зазначено, що предметом поставки є визначений товар з найменуванням, у кількості та за ціною, зазначеними у специфікаціях, підписаних постачальником та покупцем, які є невід`ємними частинами цього договору. Ціна товару, що вказана у специфікаціях, визначена на дату їх складання.

Згідно з п. 2.1 договору загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається загальною кількістю товару, зазначеною у всіх специфікаціях, підписаних у рамках цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору товар поставляється партіями відповідно до замовлень покупця та/або специфікацій.

У п. 3.1 договору сторони погодили, що ціна товару, що є предметом даного договору, вказується у специфікаціях до даного договору в національній валюті. Сторони встановлюють ціну на вартість товару у гривнях, а також визначають її еквівалент у іноземній валюті (доларах США).

Згідно з п. 3.2 договору загальна сума договору складається з суми всіх специфікацій, підписаних у рамках цього договору.

У пунктах 5.1, 5.2, 5.4, 5.5 договору сторони погодили, що ціна на товар встановлюється в національній валюті України гривні з визначенням її еквіваленту у доларах США за курсом, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу долара США. Розрахунки за товар за цим договором здійснюються в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі. Товар вважається оплаченим у момент надходження грошових коштів на рахунок постачальника. Порядок та строки оплати товару визначаються у відповідних специфікаціях щодо умов поставки такого товару.

Сторони погодили в пунктах 5.7, 5.8 договору, що у випадку, коли курс долара США до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу доларів США на день проведення розрахунків є нижчим до курсу долара США до гривні, що встановлений АТ`УКРСИББАНК» для операцій з продажу долара США на дату підписання договору, специфікації та/або відвантаження товару, покупець для оплати зобов`язується використовувати курс долара США до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу долара США на дату підписання даного договору та специфікації.

У тому випадку, коли курс іноземної валюти (долара США) до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу даної іноземної валюти, на день проведення розрахунків є вищим за такий курс на день укладення договору, сторони для визначення належної до сплати суми вартості товару використовують наступну формулу:

S = (А2/А1)*В, де

S ціна на момент оплати,

В ціна на момент підписання,

А1 курс долара США до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу долара США на день підписання договору/специфікації;

А2 курс долара США до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу долара США на день перерахування грошових коштів згідно вказаних валютних змін.

У випадку прострочення покупцем сплати платежу за договором, то сума такого платежу визначається у вказаному вище порядку, але показник А2 береться на дату повної сплати цього платежу. Проіндексована сума платежу в цьому випадку не може бути меншою від проіндексованої суми платежу на дату здійснення цього платежу за договором.

Пунктом 5.9 договору встановлено, що проіндексовані суми платежів є грошовим зобов`язанням покупця перед постачальником з оплати товару, які покупець повинен виконати. Сплачені покупцем постачальнику суми у зв`язку з виконанням цього пункту, що перевищують вартість договору, є індексацією (тобто збільшенням) ціни товару. Сума індексації ціни товару (різниця між сумою проіндексованих платежів і сумою платежів) є доплатою частини ціни товару, що разом із цінами за специфікацією становлять повну ціну товару. При цьому сторони погодили, що така зміна ціни товару не є зміною ціни товару в односторонньому порядку з ініціативи постачальника, а також не потребує внесення змін до цього договору, додатків та специфікацій до нього. Порядок індексації платежів за товар не є відповідальністю покупця або ним правовим наслідком порушення ним свого зобов`язання.

За умовами п. 5.12 договору, якщо в специфікації замість курсу гривні до долару США буде вказаний курс гривні до євро, то сторони у всіх умовах договору для цієї специфікації замість доларів США застосовують євро на тих самих умовах, що вказані в договорі.

У специфікації №1 від 09.10.2019 до договору сторони погодили поставку товару фульвогумін в кількості 1000 л за ціною 141,67 грн. без ПДВ; насіння соняшника Р64LЕ99 круїзер в кількості 65 мішків за ціною 4411,00 грн. без ПДВ на загальну суму 514062,00 грн. з ПДВ, що еквівалентно 6582,60 євро за курсом євро до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу євро на день підписання специфікації 27,80 грн.

За умовами специфікації 1 від 09.10.2019 до договору встановлено такий порядок та строк оплати товару:

- 102812,40 грн. оплачується покупцем у строк 01.12.2019;

- 411249,60 грн. оплачується покупцем у строк 01.08.2020.

Для оплати товару позивач виписав відповідачу рахунок на оплату №461 від 09.10.2019 на суму 514062,00 грн.

Поставка цього товару здійснена 18.11.2019 за видатковою накладною №405 від 18.11.2019 на суму 514062,00 грн.

За вказаною видатковою накладною поставлено фульвогумін в кількості 1000 л за ціною 141,67 грн. без ПДВ; насіння соняшника Р64LЕ99 круїзер в кількості 65 мішків за ціною 4411,00 грн. без ПДВ, що відповідає погодженій сторонами специфікації №1 від 09.10.2019 до договору.

За даною поставкою позивачем виписані податкові накладні:

- 05.11.2019 №508 на суму 50000,00 грн. з ПДВ (фульвогумін в кількості 294, л за ціною 141,67 грн. без ПДВ на загальну суму 41666,67 грн., крім того ПДВ - 8333,334000 грн.);

- 15.11.2019 №511 на суму 100000,00 грн. з ПДВ (насіння соняшника Р64LЕ99 круїзер в кількості 18, мішків за ціною 4411,00 грн. без ПДВ на загальну суму 83333,33 грн., крім того ПДВ - 16666,666000 грн.);

- 18.11.2019 №512 на суму 364062,00 грн. з ПДВ (фульвогумін в кількості 705,889249664 л за ціною 141,67 грн. без ПДВ на загальну суму 100003,33 грн., крім того ПДВ - 20000,666000 грн.; насіння соняшника Р64LЕ99 круїзер в кількості 46, мішків на загальну суму 203381,67 грн., крім того ПДВ 40676,334000 грн.).

Податкові накладні зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних 18.11.2019, що підтверджується відповідними квитанціями.

Відповідач оплатив поставлений товар в такому порядку:

05.11.2019 оплачено 50000,00 грн. за насіння соняшника на підставі рахунку №461 від 09.10.2019;

15.11.2019 оплачено 100000,00 грн. за насіння соняшника на підставі рахунку №461 від 09.10.2019;

28.07.2020 оплачено 100000,00 грн. за фульвогумін та насіння соняшника на підставі рахунку №461 від 09.10.2019;

15.09.2020 оплачено 125000,00 грн. за посівний матеріал на підставі рахунку №461 від 09.10.2019;

21.10.2020 оплачено 110000,00 грн. за посівний матеріал на підставі рахунку №461 від 09.10.2019;

02.11.2020 оплачено 29062,00 грн. за товари згідно акту звірки від 02.11.2020.

Відповідно до листа позивача вих. №11/11 від 11.11.2020, якого надіслано відповідачу 11.11.2020, оплату за 02.11.2020 з призначенням платежу «згідно акту звірки» зараховано позивачем в оплату по рахунку №461 від 09.10.2019.

Таким чином, всього відповідачем було оплачено товар на суму 514062,00 грн.

Оскільки товар було оплачено відповідачем з простроченням, позивач здійснив індексацію прострочених платежів на підставі пунктів 5.6, 5.7, 5.8, 5.10, 5.11, 5.12 договору, внаслідок чого заборгованість за поставлений товар склала 70652,60 грн.

За прострочення оплати товару позивач на підставі п. 7.4 договору нарахував на суму боргу штраф у розмірі 30% від заборгованості, що склало 79218,60 грн., а також нарахував 30% річних за користування чужими коштами на підставі п. 7.8 договору в сумі 13912,88 грн., які просить стягнути з відповідача разом із сумою основного боргу.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки №09/10-2 від 09.10.2019.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами специфікації 1 від 09.10.2019 до договору встановлено такий порядок та строк оплати товару:

- 102812,40 грн. оплачується покупцем у строк 01.12.2019;

- 411249,60 грн. оплачується покупцем у строк 01.12.2020.

Відповідач оплатив поставлений товар в такому порядку:

05.11.2019 оплачено 50000,00 грн.;

15.11.2019 оплачено 100000,00 грн.;

28.07.2020 оплачено 100000,00 грн;

15.09.2020 оплачено 125000,00 грн.;

21.10.2020 оплачено 110000,00 грн.;

02.11.2020 оплачено 29062,00 грн.

Сторони погодили в пунктах 5.7, 5.8 договору, що у випадку, коли курс долара США до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу доларів США на день проведення розрахунків є нижчим до курсу долара США до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу долара США на дату підписання договору, специфікації та/або відвантаження товару, покупець для оплати зобов`язується використовувати курс долара США до гривні, що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу долара США на дату підписання даного договору та специфікації.

За умовами п. 5.12 договору якщо в специфікації замість курсу гривні до долару США буде вказаний курс гривні до євро, то сторони у всіх умовах договору для цієї специфікації замість доларів США застосовують євро на тих самих умовах, що вказані в договорі.

На дати платежу за даними сайту АТ «УКРСИББАНК» курс гривні до євро становив:

05.11.2019 27,85 грн.;

15.11.2019 27,00 грн., однак цей курс менше ніж курс, погоджений сторонами у специфікації, тому слід застосовувати курс відповідно до специфікації 27,80 грн.,

28.07.2020 32,75 грн.;

15.09.2020 33,70 грн.;

21.10.2020 33,85 грн.;

02.11.2020 33,60 грн.

Звідси еквівалент сплачених відповідачем сум у євро становив на дати платежу:

05.11.2019 50000,00 грн./ 27,85 грн. = 1795,33 євро.;

15.11.2019 100000,00 грн./ 27,80 грн. = 3597,12 євро;

28.07.2020 100000,00 грн./ 32,75 грн. = 3053,44 євро;

15.09.2020 125000,00 грн./ 33,70 грн. = 3709,20 євро;

21.10.2020 110000,00 грн./ 33,85 грн. = 3249,63 євро;

02.11.2020 29062,00 грн./ 33,60 грн. = 864,94 євро.

Загальна вартість товару за договором 514062,00 грн. за курсом євро до гривні (27,80 грн.), що встановлений АТ «УКРСИББАНК» для операцій з продажу євро на день підписання специфікації № 1 від 09.10.2019, складала: 514062,00 грн./27,80 грн. = 18491,44 євро.

Таким чином, еквівалент не оплаченого товару у євро становив:

05.11.2019: 18491,44 євро -1795,33 євро. = 16696,11 євро;

15.11.2019: 16696,11 євро - 3597,12 євро = 13098,99 євро;

28.07.2020: 12992,41 євро - 3053,44 євро = 10045,55 євро;

15.09.2020: 9938,97 євро - 3709,20 євро = 6336,35 євро;

21.10.2020: 6229,77 євро - 3249,63 євро = 3086,72 євро;

02.11.2020: 2980,14 євро - 864,94 євро = 2221,78 євро.

За умовами специфікації відповідач мав оплатити товар на суму 102812,40 грн., що в погодженому сторонами еквіваленті ціни в євро за курсом 27,80 грн. становило 3698,29 євро, у строк до 01.12.2019. Товар на суму 411249,60 грн., що в погодженому сторонами еквіваленті ціни в євро за курсом 27,80 грн. становило 14793,15 євро, мав бути оплачений у строк 01.08.2020.

Звідси вбачається, що товар на суму 102812,40 грн., що в еквіваленті становило 3698,29 євро, був оплачений у встановлений строк, а решта товару була оплачена з простроченням, внаслідок чого уторилися такі суми боргу:

10045,55 євро з 02.08.2020 по 14.09.2020;

6336,35 євро з 15.09.2020 по 20.10.2020;

3086,72 євро з 21.10.2020 по 01.11.2020;

2221,78 євро з 02.11.2020.

За умовами п. 5.10 договору на дату здійснення платежу за договором покупець самостійно без пред`явлення йому рахунку з боку постачальника, проводить його індексацію у вищевстановленому порядку та перераховує постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо до дати здійснення платежу за договором покупець перерахував постачальнику гроші оплату товару, то на дату здійснення платежу за договором покупець зобов`язується сплатити постачальнику різницю між вже перерахованими сумами і проіндексованою сумою платежу.

Відповідно до п. 5.11 договору при зверненні постачальника до суду з позовною заявою про стягнення з покупця заборгованості за цим договором суми прострочених та не сплачених покупцем платежів індексуються у вищевказаному прядку, але показник А2 для них визначається станом на дату складання позовної заяви постачальником про стягнення з покупця заборгованості за цим договором. Проіндексована сума прострочених і не сплачених покупцем платежів не може бути меншою від проіндексованої суми таких платежів на дату їх здійснення за договором. Якщо показник А2 під час розгляду справи в суді зменшується, то перерахунок суми індексації ціни товару не проводиться. Якщо показник А2 під час розгляду справи в суді збільшується порівняно із таким показником на дату складання позовної заяви, то постачальник має право провести розрахунок суми індексації ціни товару на день подання заяви про збільшення позовних вимог.

На підставі п. 5.1 договору позивач розрахував суму заборгованості 2221,78 євро з урахуванням індексації на курсову різницю за курсом євро до гривні 31,80 грн. станом на дату складання позовної заяви (17.08.2021), що становить 70652,60 грн.

Таким чином, розрахунок суми основного богу з урахуванням індексації на курсову різницю виконано позивачем вірно.

Зауваження відповідача про те, що курсова різниця не була врахована позивачем при складенні акту звірки взаєморозрахунків станом на 02.11.2020 судом не приймаються з огляду на те, що умови розрахунку за товар визначаються договором, який покладає на відповідача обов`язок самостійно корегувати оплату на курсову різницю при здійсненні платежу та надає позивачу право у разі прострочення оплати товару нарахувати курсову різницю на суму боргу на момент звернення позивача до суду з позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу норми ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин нарахування позивачем курсової різниці на суму боргу відповідає умовам договору. Остаточна сума боргу з урахуванням курсової різниці розраховується на дату пред`явлення позову, тобто є змінною величиною, а тому суд визнав необґрунтованими доводи позивача про обов`язковість відображення курсової різниці в бухгалтерському обліку позивача як підстави для її стягнення.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач не надав доказів оплати товару на суму 70652,60 грн. Заперечення відповідача проти здійсненого позивачем розрахунку спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за поставлений товар у розмірі 70652,60 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.4 договору встановлено, що в разі порушення покупцем строків перерахування платежів, передбачених цим договором, покупець на першу письмову вимогу постачальника сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не перерахованої у строк суми за кожен день прострочення, а в разі, якщо прострочення складає понад 30 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від вартості договору за кожен такий факт порушення терміну платежу.

Крім того, у п. 7.9 договору сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання заданим договором здійснюється без обмеження строку.

За прострочення оплати товару позивач на підставі п. 7.4 договору нарахував на суму боргу пеню за період з 02.08.2020 по 01.11.2020 в сумі 5565,15 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Позивач визначив прострочені суми оплат у гривнях без їх індексації на курсову різницю з урахуванням часткових оплат відповідача, а саме: за період з 02.08.2020 по 14.09.2020 в сумі 264062,00 грн. (514062,00 грн. за вирахуванням оплат від 05.11.2020, 15.11.2020 та 28.07.2020 на загальну суму 250000,00 грн.); за період з 15.09.2020 по 20.10.2020 в сумі 139062,00 грн. (264062,00 грн. за вирахуванням оплати від 25.09.2020 на суму 125000,00 грн.) та за період з 21.10.2020 по 01.11.2020 (139062,00 грн. за вирахуванням оплати від 21.10.2020 на суму 110000,00 грн.).

Як вбачається з викладеного, позивач визначив періоди прострочення з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат суми боргу. У зв`язку з цим суд визнав безпідставними заперечення відповідача щодо включення позивачем днів оплат у періоди прострочення.

Розрахунок пені судом перевірено та визнано обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 5565,15 грн.

Крім того, за прострочення оплати товару понад 30 днів суми боргу 264062,00 грн. позивач нарахував на підставі п. 7.4 договору штраф у розмірі 30% від суми простроченої оплати, що склало 79218,60 грн.

Доводи відповідача про те, що сторони не погодили базу для нарахування штрафу, оскільки в тексті договору відсутнє визначення поняття вартості договору, від якої вираховується штраф, визнані судом необґрунтованими з огляду на те, що виходячи зі змісту п. 7.4 договору шляхом тлумачення змісту цього пункту можливо встановити, що штраф у розмірі 30% розраховується від неперерахованої у строк суми за кожен день прострочення за кожен такий факт. Саме в такому порядку розраховано штраф позивачем.

Вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 79218,60 грн. визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони погодили в п. 7.8 договору, що в разі невиконання чи неналежного виконання покупцем грошових зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару покупець відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами, виходячи з 30% річних, нарахованих на суму заборгованості.

За прострочення оплати товару на підставі п. 7.8 договору нарахував 30% річних за період з 02.08.2020 по 01.11.2020 в сумі 13912,88 грн., які просить стягнути з відповідача.

Як встановлено судом, позивач визначив прострочені суми оплат у гривнях без їх індексації на курсову різницю з урахуванням частково оплачених відповідачем сум.

Позивач вірно визначив періоди прострочення з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат суми боргу. У зв`язку з цим суд визнав безпідставними заперечення відповідача щодо включення позивачем днів оплат у періоди прострочення.

Розрахунок 30% річних судом перевірено та визнано обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 30% річних в розмірі 13912,88 грн.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені, штрафу та 30% річних до розміру 5%, тобто на 95%, посилаючись на те, що відповідачем оплачено суму поставленого товару ще в 2020 році, тобто до дня звернення позивача до суду з позовом. Просить суд врахувати, що відповідач є сільськогосподарським підприємством, господарська діяльність якого носить сезонний характер. Заходи щодо розрахунків вживалися відповідачем по мірі надходження коштів, а період прострочення оплати є незначним. Вважає що нарахування позивачем пені, 30% річних та штрафу в заявленому розмірі є інструментом безпідставного збагачення позивача.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У п. 8.38 постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 викладено правовий висновок про те, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, 30% річних та штрафу, суд відмовив у його задоволенні, виходячи з такого.

За приписами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, доводи відповідача щодо здійснення повної оплати за товар у 2020 році є безпідставними, адже сума основного боргу з урахуванням індексації на курсову різницю в розмірі 70652,60 грн. досі не сплачена і стягнута даним судовим рішенням.

Підписавши договір поставки з умовою нарахування курсової різниці, відповідач був обізнаний про погоджений сторонами порядок розрахунків, у тому числі порядок нарахування курсової різниці, та правові наслідки порушення строків розрахунку.

Посилаючись на неможливість своєчасного розрахунку за придбаний товар відповідач відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України повинен довести відповідні обставини.

Зокрема, відповідач повинен надати належні докази на підтвердження свого майнового стану (баланс, звіт про фінансові результати, довідку про рух коштів на рахунках). Відповідачем такі докази не надано. За відсутності доказів про майновий стан відповідача суд не може надати належну оцінку спроможності відповідача виконати свої грошові зобов`язання у спірному періоді, а також оцінити майновий стан відповідача на час розгляду справи.

Суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення суми пені (5565,15 грн.) та 30% річних (13912,88 грн.) не є надмірно великими порівняно із сумою стягуваного основного боргу (70652,60 грн.).

Підстав для зменшення розміру стягуваного штрафу (79218,60 грн.) суд не вбачає з огляду на ненадання позивачем будь-яких доказів в обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім того, суд враховує, що з часу настання остаточного строку за розрахунком (20.08.2020) до звернення позивача до суду з позовом (18.08.2021) пройшов майже рік і порушені майнові права позивача не були поновлені відповідачем у добровільному порядку, тому позивач вправі розраховувати на передбачені договором інструменти компенсації майнових втрат кредитора за період прострочення виконання грошових зобов`язань боржником.

Враховуючи викладене, позові вимоги задоволено судом у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 2540,24 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства Час (вул. Зарічна, буд. 10, село Бабанівка, Приазовський район, Запорізька область, 72431, ідентифікаційний код 20480893) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС (вул. Івана Богуна, буд. 2, офіс 303, м. Вінниця, 21010, ідентифікаційний код 39286927) основний борг з урахуванням індексації на курсову різницю в розмірі 70652,60 грн. (сімдесят тисяч шістсот п`ятдесят дві грн. 60 коп.), пеню сумі 5565,15 грн. (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять грн. 15 коп.), штраф у розмірі 79218,60 грн. (сімдесят дев`ять тисяч двісті вісімнадцять грн. 60 коп.), 30% річних у розмірі 13912,88 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот дванадцять грн. 88 коп.), витрати зі сплати судового збору в сумі 2540,24 грн. (дві тисячі п`ятсот сорок грн. 24 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Набрання рішенням законної сили, строк на апеляційне оскарження та порядок подачі апеляційної скарги визначені статтями 241, 256, 257 ГПК України з урахуванням положень пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 01.11.2021.

Суддя О.В.Федорова