ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" жовтня 2021 р. Справа № 924/1351/20 (924/629/20)

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Танасюк О.Є., секретар судового засідання Ключка Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", с.Розсоша, Хмельницького району, Хмельницької області

до Публічного акціонерного товариства "Проскурів", м. Хмельницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

- ОСОБА_1 , м. Хмельницький

- Товариства з обмеженою відповідальністю „Каунсел-М", м. Київ

про розірвання договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 154 від 11.09.1997р. та повернення Колективному підприємству "Агрофірма "Проскурів" () від Публічного акціонерного товариства "Проскурів" () будівлю ресторану "Сілістра" площею 18633 м. кв. та будівлю кафе "Ізюминка" площею 966,7 м. кв. по вул. Свободи 1Б у м. Хмельницькому шляхом державної реєстрації за КП "Агрофірма "Проскурів" права власності на ці об`єкти нерухомого майна та припинення такого права у ПАТ "Проскурів".

(в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів")

Представники сторін:

позивач: Венгер Д.О. - згідно ордеру

відповідач: не з`явився

треті особи: не з`явилися

Рішення ухвалюється 19.10.2021р., оскільки в судових засіданнях 20.09.2021р., 29.09.2021р. та 12.10.2021р. постановлялися ухвали про оголошення перерви, які занесені до протоколів судових засідань.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 03.06.2020р. (суддя Вибодовський О.Д.) відкрито провадження у справі №924/629/20 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2020р. залишено без розгляду клопотання ПАТ „Проскурів" від 25.06.2020р. про призначення у справі технічної експертизи.

28.01.2021р. судом постановлено ухвалу про передачу справи №924/629/20 до Господарського суду Хмельницької області для розгляду у межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів". Дана ухвала залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2021р.

Справа №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів" перебуває у провадженні судді Танасюк О.Є.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.04.2021р. справу №924/1351/20 (924/629/20) передано на розгляд судді Танасюк О.Є. на підставі п. 8.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Хмельницької області.

Ухвалою господарського суду від 26.04.2021р. прийнято до провадження справу №924/1351/20 (924/629/20), постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

27.05.2021р. судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі №924/1351/20 (924/629/20) на 30 днів.

Ухвалою суду від 21.07.2021р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

09.08.2021р. судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ „Каунсел-М".

Ухвалою суду від 09.08.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 год. 20.09.2021р.

В судовому засіданні 20.09.2021р. судом постановлено ухвалу про оголошення перерви на 11:30 год. 29.09.2021р., яка занесена до протоколу судового засідання.

29.09.2021р. судом постановлено ухвалу про оголошення перерви на 15:00 год. 12 жовтня 2021р. Дана ухвала занесена до протоколу судового засідання.

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання умов договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна №154 від 11.09.1997р. КП "Агрофірма "Проскурів" (Агрофірма) передало, САТ "Проскурів" (Товариство) приміщення Торговельно-виробничого комплексу „Сілістра" загальною площею 2650 м. кв., що включає ресторан „Сілістра" площею 1863,3 м.кв. та кафе „Ізюминка" площею 966,7 м.кв., за яке відповідач мав оплатити 82020,00 грн.

Повідомляє, що під час здійснення у липні 2019р. перевірки укладених позивачем договорів з відповідачем та стан розрахунків, було встановлено, що ПАТ "Проскурів" не провело оплату за придбане нерухоме майно за договором №154 від 11.09.1997р. Оскільки договором строк оплати визначений не був. Вказує, що Агрофірма листом-вимогою від 30.07.2019 №21 повідомила про необхідність здійснення такої оплати та запропонувала Товариству розстрочити сплату 82020 грн. на чотири платежі по 20505 грн. щомісячно, які мають бути сплачені в серпні-листопаді 2019 року. Листом-погодження від 06.08.2019 №185 Товариство погодилося на такі умови оплати залишаючи за собою право розрахуватися достроково. Позивач вважає, що зазначена пропозиція Агрофірми та її прийняття Товариством є письмовою формою внесення змін та доповнень до договору. Вказує, що жодних платежів з моменту такої домовленості відповідач не здійснив, що свідчить про порушення ним своїх зобов`язань.

Посилаючись на ст. ст. 692, 694, 695, 653 ЦК України, позивач вважає, що має право відмовитися від договору та вимагати повернення нерухомого майна.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві (від 01.07.2020р.) проти позову заперечує. Зазначає, що для реєстрації права власності відповідачем надано ряд документів, в тому числі, довідку від 18 лютого 2003 року №237а, якою підтверджено факт повного розрахунку САТ „Проскурів" перед КП „Агрофірма „Проскурів" за договором купівлі-продажу від 11.09.1997 року №154. Вказана довідка міститься в матеріалах інвентаризаційної справи щодо об`єкту: будівля ресторану „Сілістра" по вул. Свободи, 1Б у м. Хмельницькому.

Звертає увагу, що жодних рішень щодо укладення правочинів, пов`язаних із договором купівлі-продажу від 11.09.1997 року з КП „Агрофірма „Проскурів" Дирекцією не приймалось та відповідно Генеральним директором товариства такі договори про внесення змін не укладались.

З приводу приєднаного до позовної заяви листа від 30.07.2019 року №21, в якому йдеться про необхідність внесення змін до договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 шляхом визначення строку виконання зобов`язання щодо оплати об`єкту нерухомості та відповіді від 06.08.2019р. №185, відповідач наголошує, що Оліх Р.Л. не був уповноваженою особою ПАТ „Проскурів" та не міг представляти інтереси товариства перед третіми особами, оскільки рішення про призначення його тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ „Проскурів" визнано недійсним рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24 лютого 2020 року №924/884/19, а будь-яких довіреностей на представлення інтересів товариства Оліх Р.Л. не видавалось.

Повідомляє, що 22.06.2006 року рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №50-А у зв`язку з реорганізацією Товариства вирішено оформити право власності на будівлю ресторану "Сілістра" загальною площею 1683,3 кв.м., будівлю кафе „Ізюминка" загальною площею 966,7 м.кв., розташовані по вул. Свободи, 1Б в м. Хмельницькому за відкритим акціонерним товариством „Проскурів". В подальшому Бюро технічної інвентаризації проведено реєстрацію вказаних об`єктів та оформлено відповідні свідоцтва.

У зв`язку з реконструкцією будівлі кафе „Ізюминка" загальною площею 966,7 м.кв., 01 липня 2011 року акціонерному товариству видано свідоцтво про право власності на магазин непродовольчих товарів загальною площею 914,4 кв.м. по вул. Свободи, 16 в м. Хмельницькому, а 22 березня 2012 року видано свідоцтво про право власності на офіс - ІІ черга реконструкції кафе під магазин непродовольчих товарів загальною площею 67,8 кв. м. по вул. Свободи, 16 в м. Хмельницькому.

Повідомляє, що в подальшому офіс - II черга реконструкції кафе під магазин непродовольчих товарів було відчужено на користь третьої особи, а магазин непродовольчих товарів в порядку примусового виконання судового рішення реалізовано на користь банку.

Таким чином вказує, що станом на дату звернення позивача до суду будівля кафе „Ізюминка" площею 966,7 м. кв. по вул. Свободи, 1Б у м. Хмельницькому була реконструйована, а два об`єкти нерухомого майна, створених внаслідок його реконструкції та не належать ПАТ „Проскурів" на праві власності.

Посилаючись на те, що зобов`язання за договором купівлі-продажу об`єкту нерухомості від 11.09.1997 року №154 сторонами виконані в повному обсязі, а пред`явлені позивачем вимоги є необгрунтованими та безпідставними, просить відмовити в задоволенні позову.

09.10.2020р. ПАТ "Проскурів" подало заяву від 28.09.2020р. про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що строк позовної давності за вимогою про розірвання договору купівлі-продажу сплив 13.09.2000р. Звертає увагу, що первинна державна реєстрація права власності за САТ „Проскурів" на спірне нерухоме майно відбулася 28.01.2003р., що визнається позивачем у позові. Вказує, що в подальшому Наглядовою радою ВАТ "Проскурів", головою якої був Рудик І.Л. та який був керівником КП "Агрофірма "Проскурів", що є позивачем у справі, надавалася згода на передачу спірного майна в іпотеку, а саме, 15.01.2007р. на засіданні дирекції ВАТ „Проскурів" було вирішено передати в заставу, зокрема, приміщення ресторану „Сілістра" по вул. Свободи, 1Б. Таким чином, відповідач стверджує, що про ймовірне порушення прав позивачу було відомо щонайпізніше 15.01.2007р.

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (від 05.12.2020р.) зазначає, що довідка КП "Агрофірма "Проскурів" не може бути допустимим доказом факту розрахунку, оскільки вона підписана не уповноваженою особою, а лише головним бухгалтером Будзінським В.Б., який наразі, є керівником відповідача. Звертає увагу, що вказана довідка не містить такого необхідного елементу факту, як час розрахунку. Вважає, що єдиним допустимим доказом оплати може бути лише відповідний платіжний документ чи виписка по рахунку, які відповідачем на заперечення оплати не надані.

Щодо повноважень Оліх Р.Л., яким поставлено відмітку про отримання листа від 30.07.2019 №21 із пропозицією внести зміни до договору та листа погодження таких змін від 06.08.2019 №185, позивач вказує, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру станом на 06.08.2019р. керівником відповідача зазначено Оліх Р.Л. При цьому, жодних обмежень його повноважень не зазначено.

Звертає увагу, що відповідач заявляє про неможливість повернення будівлі кафе „Ізюминка" внаслідок його відчуження. Щодо будівлі ресторану „Сілістра", то будь-яких доказів його відчуження не надано.

Заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача.

Відповідач у запереченні (від 24.12.2020р.) стверджує, що довідка від 18.02.2003р. №237а видана АТ "Агрофірма "Проскурів" на офіційному бланку, підписана уповноваженою особою - головним бухгалтером Будзінським В.Б., скріплена печаткою Агрофірми, у зв`язку з чим вона є допустимим та достовірним доказом на підтвердження факту повного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором купівлі-продажу від 11.09.1997р. №154. Зазначає, що довідка від 18.02.2003р. №237а не містить дату здійснення розрахунку за договором купівлі-продажу від 11.09.1997р. №154, оскільки строк зберігання розрахункового документа сплив 13.09.2000р.

Зазначає, що станом на 06.08.2019р. (дата листа №185 про прийняття пропозиції позивача) Рудик Л.І. був керівником КП "Агрофірма "Проскурів" та одночасно був Головою Наглядової ради ПАТ „Проскурів". Тобто Рудику Л.І. було достеменно відомо про відсутність у Наглядової ради ПАТ „Проскурів" повноважень на обрання Оліха Р.Л. , що встановлено у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020р. у справі №924/884/19.

Відповідач наголошує, що Оліх Р.Д. не міг від імені ПАТ „Проскурів" отримувати будь-які вимоги чи пропозиції щодо зміни договорів, укладених товариством, надавати відповіді на них чи укладати договори про зміну до них, оскільки він є не уповноваженою особою.

Звертає увагу, що доданий до позовної заяви лист від 06.08.2019р. №185 не містить вхідного номеру реєстрації його в Агрофірмі "Проскурів" та відмітки про отримання уповноваженою особою Агрофірми "Проскурів". Також позивачем не надано доказів його отримання засобами поштового зв`язку. Вказує, що облікові регістри кореспонденції ПАТ "Проскурів" не містять записів про лист від 06.08.2019р. №185. Зазначене, на думку відповідача, доводить факт відсутності у ПАТ "Проскурів" листа від 06.08.2019р. та неможливість підписання вказаного листа, проставлення на ньому печатки у період вказаний у листі, а тому вважає, що є об`єктивні підстави вважати, що вказаний лист виготовлений не 06.08.2019р., а значно пізніше з метою звернення до суду з урахуванням відомих фактів втрати печатки товариством у серпня 2019р.

Треті особи правом на подання письмових пояснень не скористалися.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

11.09.1997 року між Колективним підприємством "Агрофірма "Проскурів" (продавець) та САТ "Проскурів" (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154, відповідно до умов якого продавець зобов`язався продати покупцю приміщення Торгівельно-виробничого комплексу ресторан "Сілістра" загальною площею 1683,3 кв.м. та кафе "Ізюминка" площею 966,7 м.кв., а САТ «Проскурів» прийняти та оплатити його вартість (п. 1.1. договору).

Предмет договору розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1/Б (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.5. договору передбачено, що право власності переходить до покупця з моменту підписання акту прийому-передачі

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість предмету договору становить 82020,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору покупець зобов`язується здійснити оплату шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок продавця, чи іншим видом оплати за попередньою домовленістю сторін.

Передача у власність предмету договору продавцем і прийняття його покупцем посвідчується актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами та є невід`ємною частиною даного договору (п. 3.2. договору).

Пунктом 6.1. передбачено, що розірвання договору можливе у порядку передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п. 6.3. зміни умов договору або внесення доповнень до нього можливе тільки за взаємною згодою сторін і посвідчується у письмовій формі.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

13.09.1997 року на виконання вказаного договору КП "Агрофірма "Проскурів" передало, а САТ "Проскурів" прийняло приміщення Торгівельно-виробничого комплексу ресторан "Сілістра" площею 1683,3 кв.м. та кафе "Ізюминка" площею 966,7 м.кв., що підтверджується актом прийомки-передачі до договору купівлі-продажу від 11.09.1997р.

28.01.2003 року відповідно до реєстраційного посвідчення Хмельницького бюро технічної інвентаризації за САТ "Проскурів" на підставі договору купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. зареєстровано право колективної власності на приміщення Торгівельно-виробничого комплексу ресторан "Сілістра" площею 1683,3 кв.м. та кафе "Ізюминка" площею 966,7 м.кв., про що здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим №1133.

18.02.2003р. Агрофірмою "Проскурів" за підписом головного бухгалтера Будзінського В.Б. видано довідку №237а про те, що САТ "Проскурів" згідно договору купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. повністю розрахувався за проданий Торгівельно-виробничий комплекс "Сілістра". Вказана довідка адресована начальнику Інвентар бюро Мустафіній О.В. Оригінал довідки міститься в матеріалах інвентаризаційної справи щодо об`єкту: будівля ресторану "Сілістра" по вул. Свободи, 1Б у м. Хмельницькому.

На підставі заяви САТ "Проскурів" від 03.07.2003р. №324 Хмельницьким бюро технічної інвентаризації виготовлено звіт про експертну оцінку вартості ресторану "Сілістра" та кафе "Ізюминка" по вул. Свободи, 1/Б у м. Хмельницькому. Згідно висновку вартість ресторану "Сілістра" становить 1211979 грн. та вартість кафе "Ізюминка" - 522020 грн.

22.06.2006 року рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №501-А у зв`язку з реорганізацією САТ "Проскурів" вирішено оформити право власності на будівлю ресторану "Сілістра" загальною площею 1683,3 кв.м., будівлю кафе "Ізюминка" загальною площею 966,7 м.кв., розташовані по вул. Свободи, 1Б в м. Хмельницькому за відкритим акціонерним товариством "Проскурів".

05.07.2006р. Управлінням житлово-комунального господарства на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №501-А від 22.06.2006р. відкритому акціонерному товариству "Проскурів" видано свідоцтво про право власності на будівлю ресторану "Сілістра" загальною площею 1683,3 кв.м. та свідоцтво про право власності на будівлю кафе "Ізюминка" загальною площею 966,7 кв.м.

14.08.2008р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області відкритому акціонерному товариству "Проскурів" видано дозвіл на виконання будівельних робіт №306 щодо реконструкції існуючого кафе під магазин продовольчих товарів відповідно до проектної документації, затвердженої та зареєстрованої рішенням Хмельницької міської ради №1058 від 27.09.2007р.

09.06.2011р. Хмельницькою міською радою прийнято рішення №661 „Про оформлення права власності на магазин продовольчих товарів загальної площею 914,4 кв.м., що розташований по вул. Свободи, 1б у м. Хмельницькому за відкритим акціонерним товариством "Проскурів".

01.07.2011р. Управлінням житлово-комунального господарства на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №661 від 09.06.2011р. відкритому акціонерному товариству "Проскурів" видано свідоцтво про право власності на магазин непродовольчих товарів загальної площею 914,4 кв.м.

14.03.2012р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області публічному акціонерному товариству "Проскурів" видано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації офіс - ІІ черга реконструкції кафе під магазин непродовольчих товарів по вул. Свободи, 1Б у м. Хмельницькому.

22.03.2012 року акціонерному товариству видано свідоцтво про право власності на офіс - II черга реконструкції кафе під магазин непродовольчих товарів загальною площею 67,8 кв.м. по вул. Свободи, 1Б в м. Хмельницький.

19.10.2012р. загальними зборами акціонерів ПАТ "Проскурів" прийнято рішення про вчинення значного правочину, надано дозвіл на відчуження та укладення договору купівлі-продажу приміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 914,4 кв.м. який розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи 1Б із покупцем - АТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Хмельницької обласної дирекції. Надано повноваження Генеральному директору Будзінському В.Б. на вчинення значного правочину.

30.07.2019р. Голова правління Агрофірми "Проскурів" Рудик І.Л. звернувся до т.в.о. Генерального директора ПАТ "Проскурів" Оліха Р.Л. з листом вих. №21 від 30.07.2019р., в якому посилаючись на те, що договором купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. строк оплати визначений не був, запропоновано погодити внести зміни до вказаного договору в частині строків та порядку оплати, розстрочивши сплату 82020 грн. на чотири платежі по 20505 грн. щомісячно, які мають бути сплачені в серпні-листопаді 2019 року. На листі міститься відмітка про отримання 30.07.2019р. та підпис Оліха Р.Л.

У листі від 06.08.2019р. №185 т.в.о. Генерального директора ПАТ "Проскурів" Оліх Р.Л. повідомив Голову правління Агрофірми "Проскурів" Рудика І.Л., що умови щодо розстрочення сплати є прийнятними для товариства, у зв`язку з чим запропонований порядок оплати погоджується.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020р. у справі №924/884/19, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020р. визнано недійсним рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів", оформлене протоколом позачергового засідання Наглядової ради ПАТ "Проскурів" від 11.07.2019р. про призначення Оліха Р.Л. тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ „Проскурів".

Судом було встановлено, що оскаржуване рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів" прийнято неправомочним складом Наглядової ради у зв`язку із припиненням повноважень членів Наглядової ради товариства.

04.12.2020р. будівля магазину непродовольчих товарів загальної площею 914,4 кв.м. по вул. Свободи, 1Б в м. Хмельницькому зареєстрована на праві власності за ТОВ „Каунсел-М" на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №2571, 2572 від 04.12.2000р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №146287874 від 23.07.2021р.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213853543 від 24.06.2020р. ПАТ "Проскурів" на праві власності було зареєстровано нерухоме майно за адресою по вул. Свободи, 1Б в м. Хмельницькому - будівля ресторану "Сілістра" загальною площею 1683,3 кв.м.

02.06.2021р. будівля ресторану "Сілістра" загальною площею 1683,3 кв.м. по вул. Свободи, 1Б в м. Хмельницькому зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя №902 від 02.06.2021р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №144829979 від 19.07.2021р.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Зі змісту ст. 4 ГПК України слідує, що особа має право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частковою (Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.02.2020 у справі №910/16236/18).

Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.

Виходячи із змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.06.2019 у справі №904/3169/18, від 28.01.2020 у справі №916/495/19).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р. Зазначає, що з моменту отримання Агрофірмою листа-погодження відповідача №185 від 06.08.2019р. за підписом т.в.о. Генерального директора ПАТ „Проскурів" Оліха Р.Д., договір є доповнений умовою про розстрочення оплати. Позивач вважає, що має право відмовитися від договору та вимагати повернення нерухомого майна на підставі ч. 2 ст. 695 ЦК України, оскільки відповідач не здійснив жодного платежу за договором купівлі-продажу.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що довідкою Агрофірми "Проскурів" №237а від 18.02.2003р. підтверджується факт повного виконання ПАТ „Проскурів" зобов`язань за договором №154 від 11.09.1997р., тому внесення змін до виконаного договору є неможливим. Крім того, вказує, що Оліх Р.Д. не був уповноваженою особою ПАТ „Проскурів" та не міг представляти інтереси товариства перед третіми особами. Також звертає увагу, що на даний час нерухоме майно не належить відповідачу.

Щодо вимоги про розірвання договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 154 від 11.09.1997р.

Зі змісту позовної заяви слідує, що КП "Агрофірма "Проскурів" вважає порушеним його право на отримання грошових коштів у зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.1997 року між Колективним підприємством "Агрофірма "Проскурів" (продавець) та САТ "Проскурів" (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154, відповідно до умов якого продавець зобов`язався продати покупцю приміщення Торгівельно-виробничого комплексу ресторан "Сілістра" загальною площею 1683,3 кв.м. та кафе "Ізюминка" площею 966,7 м.кв. за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1/Б, загальною вартістю 82020,00 грн., а САТ „Проскурів" прийняти та оплатити його вартість.

У п. 2.2. договору сторони погодили, що покупець зобов`язується здійснити оплату шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок продавця, чи іншим видом оплати за попередньою домовленістю сторін. При цьому, строк здійснення оплати сторонами в договорі не узгоджено.

Будь-які положення щодо розстрочення оплати майна в договорі не передбачено.

Спірні правовідносини станом на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. регулювалися ЦК Української РСР 1963р.

Положеннями ст. 224 ЦК УРСР було передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи зі змісту даної норми ЦК УРСР та умов договору (щодо відсутності строку оплати) покупець (відповідач) повинен був здійснити оплату в момент передачі/прийняття майна.

Передача/прийняття майна (приміщення Торгівельно-виробничого комплексу ресторан "Сілістра" площею 1683,3 кв.м. та кафе "Ізюминка" площею 966,7 м.кв.) від КП "Агрофірма "Проскурів" до САТ "Проскурів" відбулася 13.09.1997р., що підтверджується актом прийомки-передачі від 13.09.1997р. до договору купівлі-продажу від 11.09.1997р.

При цьому, пунктом 1.5. договору передбачено, що право власності переходить до покупця з моменту підписання акту прийому-передачі. Тобто момент набуття права власності за покупцем (відповідачем) не залежить від моменту оплати.

28.01.2003 року відповідно до реєстраційного посвідчення Хмельницького бюро технічної інвентаризації за САТ "Проскурів" на підставі договору купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. зареєстровано право колективної власності на приміщення Торгівельно-виробничого комплексу ресторан "Сілістра" площею 1683,3 кв.м. та кафе "Ізюминка" площею 966,7 м.кв., про що здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим №1133.

Статтею 232 ЦК УРСР визначалися наслідки відмови покупця прийняти куплену річ або оплатити її. Так, якщо покупець на порушення договору відмовиться прийняти куплену річ або заплатити за неї встановлену ціну, продавець вправі вимагати прийняття речі покупцем і оплати ціни, а також відшкодування збитків, завданих затримкою виконання, або, з своєї сторони, відмовитись від договору і вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, станом на момент укладення договору купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. на настання строку оплати (13.09.1997р.) у випадку відмови здійснення оплати товару покупцем, продавець мав право вимагати оплати вартості товару, а також відшкодування збитків, завданих затримкою виконання або ж відмовитись від договору і вимагати відшкодування збитків.

Проте, з моменту виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати (з 13.09.1997р.) у позивача були відсутні будь-які претензії щодо здійснення оплати.

Як слідує з матеріалів справи, 18.02.2003р. Агрофірмою "Проскурів" за підписом головного бухгалтера Будзінського В.Б. видано довідку №237а про те, що САТ "Проскурів" згідно договору купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. повністю розрахувався за проданий Торгівельно-виробничий комплекс "Сілістра". Вказана довідка адресована начальнику Інвентар бюро Мустафіній О.В. Оригінал довідки міститься в матеріалах інвентаризаційної справи щодо об`єкту: будівля ресторану "Сілістра" по вул. Свободи, 1Б у м. Хмельницькому.

Позивач вважає, що вказана довідка Агрофірми "Проскурів" не може бути допустимим доказом факту розрахунку, оскільки вона підписана не уповноваженою особою, а лише головним бухгалтером Будзінським В.Б., який наразі, є керівником відповідача.

Відповідно п. 2 ст. 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (тут і надалі в редакції від 18.07.2000р., яка діяла на момент видачі довідки) бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, однією із таких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером (п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). За такої форми організації ведення бухгалтерського обліку на підприємстві покладено на конкретну особу, якою може бути головний бухгалтер, який очолює бухгалтерську службу або бухгалтер.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 8 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" головний бухгалтер має право підписувати документи, які фіксують та/або підтверджують господарську операцію, зокрема довідку про розрахунок.

Також судом враховується, що довідка від 18.02.2003р. №237а видана АТ "Агрофірма "Проскурів" на офіційному бланку та скріплена печаткою Агрофірми. Крім того, позивач не заперечує, що станом на 18.02.2003р. Будзінський В.Б. займав посаду головного бухгалтера Агрофірми "Проскурів". Посилання позивача на те, що на даний час Будзінський В.Б. є керівником відповідача ніяким чином не впливає та не спростовує інформації, яка міститься у довідці від 18.02.2003р. Крім того, з моменту укладення договору від 11.09.1997р. та підписання акту прийомки-передачі майна від 13.09.1997р. позивач не пред`являв будь-яких претензій до відповідача, зокрема, які стосуються оплати за договором.

Враховуючи, що довідка від 18.02.2003р. №237а підписана уповноваженою на момент її видачі особою Агрофірми „Проскурів"- головним бухгалтером Будзінським В.Б., видана на офіційному бланку та скріплена печаткою Агрофірми, тому вона є допустимим та достовірним доказом здійснення розрахунку та повного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу від 11.09.1997р. №154.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК УРСР зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на зазначене, оскільки зобов`язання сторін за договором купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р. припинилися внаслідок їх виконання, даний договір є виконаний обома сторонами.

З приводу твердження позивача про те, що єдиним допустимим доказом оплати може бути лише відповідний платіжний документ чи виписка по рахунку, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 (в редакції станом на момент укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р.) первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 6.6. вказаного Положення передбачено, що термін зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерських звітів та балансів у архіві підприємства, установи визначається згідно з Переліком типових документів, що утворюються в діяльності органів державної представницької і виконавчої влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств із зазначенням термінів зберігання матеріалів, затверджених Головним архівним управлінням при Кабінеті Міністрів України.

На момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р. був чинний Перелік типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням термінів зберігання документів, затверджений наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 31.03.1997р. №11а, яким було передбачено, що термін зберігання первинних документів і додатків до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і є підставою для бухгалтерських записів (касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти та ін.) становить 3 роки (п. 315 Переліку).

Перелік №11а від 31.03.1997р. втратив чинність 20.07.1998р. у зв`язку з прийняттям нового Переліку, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 року N41 (Наказ втратив чинність (згідно з наказом Міністерства юстиції України

від 12.04.2012 року N578/5), яким передбачено аналогічний термін (3 роки) зберігання первинних документів, що фіксують факт виконання господарських операцій (п. 315 Переліку).

Як слідує з матеріалів справи, з моменту укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р. до моменту видачі Агрофірмою „Проскурів" довідки від 18.02.2003р. №237а про здійснення розрахунку за вказаним договором пройшло більше 5 років, а до моменту звернення з позовом до суду пройшло більше 22 років.

Оскільки термін зберігання первинних документів, що фіксують факт виконання господарських операцій становить 3 роки та зважаючи на наявність оригіналу довідки Агрофірми „Проскурів" від 18.02.2003р. №237а про здійснення розрахунку за договором №154 від 11.09.1997р. в матеріалах інвентаризаційної справи щодо об`єкту - будівля ресторану "Сілістра" по вул. Свободи, 1Б у м. Хмельницькому, посилання позивача на те, що відповідачем не надано платіжний документ чи виписку по рахунку на підтвердження здійснення оплати за договором №154 від 11.09.1997р., а також те, що довідка не містить такого необхідного елементу факту, як час розрахунку, судом не береться до уваги.

При цьому, позивачем ніяким чином не спростовано наявної у довідці Агрофірми „Проскурів" від 18.02.2003р. №237а інформації щодо здійснення відповідачем розрахунку за договором №154 від 11.09.1997р.

Зважаючи, що договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р. є виконаний сторонами, тому внесення змін до нього є неможливим.

Таким чином, посилання позивача на те, що договір купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. є доповнений умовою про розстрочення оплати з моменту отримання Агрофірмою листа-погодження відповідача №185 від 06.08.2019р. є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

В матеріалах справи відсутня інформація про дату виконання договору купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. Однак, даний договір виконаний сторонами до 18.02.2003р. (дата довідки Агрофірми „Проскурів" №237а про здійснення розрахунку). Тому положення ЦК України, який вступив в дію 01.01.2004р. не поширюються на спірні правовідносини.

Враховуючи вище зазначене, норми ЦК України, на які посилається позивач, щодо розстрочення оплати, права на відмову від договору та повернення майна не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.

Крім того, матеріалами справи підтверджуються доводи відповідача про те, що Оліх Р.Л., який підписав лист від 06.08.2019 №185 про прийняття та погодження умов про розстрочення сплати за договором купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р., не був уповноваженою особою ПАТ „Проскурів" та не міг представляти інтереси товариства перед третіми особами.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020р. у справі №924/884/19, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020р. визнано недійсним рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів", оформлене протоколом позачергового засідання Наглядової ради ПАТ "Проскурів" від 11.07.2019р. про призначення Оліха Р.Л. тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ „Проскурів". Судом було встановлено, що оскаржуване рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів" прийнято неправомочним складом Наглядової ради у зв`язку із припиненням повноважень членів Наглядової ради товариства.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямоване не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. (Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.10.2019р. у справі №924/848/18).

Таким чином, оскільки рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів" від 11.07.2019р. про призначення Оліха Р.Л. тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ „Проскурів" визнано недійсним в судовому порядку, Оліх Р.Л. не міг представляти інтереси товариства перед третіми особами, підписувати листи та вчиняти будь-які правочини від імені товариства.

Також відповідач наголошує на тому, що облікові регістри кореспонденції ПАТ "Проскурів" не містять записів про лист від 06.08.2019р. №185. Судом враховується, що лист від 06.08.2019р. №185 не містить вхідного номеру реєстрації його в Агрофірмі "Проскурів" та відмітки про отримання уповноваженою особою Агрофірми "Проскурів". При цьому, позивачем не надано доказів його отримання засобами поштового зв`язку.

Крім того, станом на 06.08.2019р. (дата листа №185 про прийняття пропозиції позивача) Рудик І.Л. був одночасно керівником КП "Агрофірма "Проскурів" та Головою Наглядової ради ПАТ „Проскурів". Таким чином, у зв`язку із припиненням повноважень членів Наглядової ради ПАТ „Проскурів", які обиралися на 5 років (з 19.10.2012р.) (встановлено судовим рішенням у справі №924/884/19) Рудику І.Л. було відомо про відсутність у Наглядової ради ПАТ „Проскурів" повноважень на обрання Оліха Р.Л .

Враховуючи зазначене, Колективному підприємству „Агрофірма „Проскурів" в особі його керівника Рудика І.Л. (зважаючи на його обізнаність із Статутом ПАТ „Проскурів" та відповідними положеннями законодавства, які регулюють діяльність акціонерного товариства) було відомо (повинно було бути відомо) про відсутність в Оліха Р.Л. повноважень на представництво інтересів ПАТ „Проскурів", зважаючи на його обрання неповноваженою наглядовою радою.

Зважаючи на вище зазначене, оскільки договір купівлі-продажу №154 від 11.09.1997р. виконаний сторонами, а Оліх Р.Л. був не уповноваженою особою ПАТ "Проскурів", листи від 30.07.2019 року №21 та від 06.08.2019р. №185 не можуть бути доказом внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р.

При цьому, будь-яких претензій з приводу не здійснення оплати за договором купівлі-продажу з моменту його укладення (11.09.1997р.) та передачі нерухомого майна (13.09.1997р.) до моменту надіслання листа від 30.07.2019р., тобто протягом більше 21 року позивач не заявляв відповідачу.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що право на позов (захист в судовому порядку) в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнані, або оспорюються.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р. виконаний обома сторонами, позивачем не доведено порушення його прав чи законних інтересів з боку відповідача, зокрема, в частині здійснення оплати за договором №154 від 11.09.1997р. Тому вимога КП "Агрофірма "Проскурів" про розірвання вказаного договору є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про повернення майна.

Позивачем заявлено вимогу про повернення будівлі ресторану "Сілістра" площею 18633 м. кв. та будівлі кафе "Ізюминка" площею 966,7 м. кв. по вул. Свободи 1Б у м. Хмельницькому шляхом державної реєстрації за КП "Агрофірма "Проскурів" права власності ці об`єкти нерухомого майна та припинення такого права у ПАТ "Проскурів". Правовою підставою вказаної вимоги визначено ч. 2 ст. 695 ЦК України.

Як було встановлено судом договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості №154 від 11.09.1997р. не містить положень щодо розстрочення оплати, виконаний сторонами до моменту вступу в дію ЦК України, тому його положення, в тому числі, ч. 2 ст. 695 ЦК України, на яку посилається позивач, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення позивача до суду будівля кафе „Ізюминка" площею 966,7 м. кв. по вул. Свободи, 1Б у м. Хмельницькому була реконструйована, а два об`єкти нерухомого майна, створених внаслідок його реконструкції (магазин непродовольчих товарів загальної площею 914,4 кв.м. та офіс - II черга реконструкції кафе під магазин непродовольчих товарів загальною площею 67,8 кв.м.), не належать ПАТ „Проскурів" на праві власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213853543 від 24.06.2020р.

04.12.2020р. будівля магазину непродовольчих товарів загальної площею 914,4 кв.м. по вул. Свободи, 1Б в м. Хмельницькому була зареєстрована на праві власності за ТОВ „Каунсел-М" на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №2571, 2572 від 04.12.2000р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №146287874 від 23.07.2021р.

02.06.2021р. будівля ресторану "Сілістра" загальною площею 1683,3 кв.м. по вул. Свободи, 1Б в м. Хмельницькому зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя №902 від 02.06.2021р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №144829979 від 19.07.2021р.

Таким чином, станом на момент вирішення спору нерухоме майно, яке позивач просить повернути шляхом державної реєстрації за КП "Агрофірма "Проскурів" права власності ці об`єкти нерухомого майна та припинення такого права у ПАТ "Проскурів", не належать відповідачу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2020р. у справі №903/154/19 зазначив, що оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Однак, навіть якби судом було встановлено наявність порушеного права КП "Агрофірма "Проскурів", обраний позивачем спосіб захисту щодо повернення нерухомого майна шляхом державної реєстрації за КП "Агрофірма "Проскурів" права власності на ці об`єкти нерухомого майна та припинення такого права у ПАТ „Проскурів" не забезпечив би поновлення прав позивача, оскільки такі об`єкти нерухомого майна на даний час не зареєстровані за відповідачем.

Щодо строку позовної давності.

У заяві від 28.09.2020р. ПАТ „Проскурів" просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Зазначає, що строк позовної давності за вимогою про розірвання договору купівлі-продажу сплив 13.09.2000р. Звертає увагу, що первинна державна реєстрація права власності за САТ „Проскурів" на спірне нерухоме майно відбулася 28.01.2003р., що визнається позивачем у позові. Крім того, в подальшому 15.01.2007р. Наглядовою радою ВАТ "Проскурів", головою якої був Рудик І.Л. та який був керівником КП "Агрофірма "Проскурів", надавалася згода на передачу спірного майна іпотеку.

Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини 1 статті 261 ЦК починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №372/1036/15-ц викладено висновок про те, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності не відповідає вимогам закону.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 19/49-10.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні положень статей 76, 77 ГПК України порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача. Тому суд відмовляє у позові у зв`язку з його необґрунтованістю.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача від 28.09.2020р. про застосування строку позовної давності.

При цьому, судом зважається на те, що за умови якби позивач довів порушення своїх прав за договором, строк позовної давності на звернення з даним позовом до суду пройшов.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у позові.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу судом враховується наступне.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Поряд з цим, згідно з вимогами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідач у відзиві повідомив, що ПАТ „Проскурів" очікує понести судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а саме витрати на правову допомогу (підготовка відзиву на позовну заяву, участь у судових засіданнях) в орієнтовному розмірі 20000 грн. До відзиву відповідачем не надавалися докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Також у відзиві не зазначено, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи буде здійснено відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

ПАТ „Проскурів" до закінчення судових дебатів у справі не надано доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, а також згідно з вимогами ч. 8 ст. 129 ГПК України не зроблено (не надано) заяви до закінчення судових дебатів у справі про намір подати такі докази після ухвалення судового рішення.

Враховуючи висновок Верховного Суду, викладений у додатковій постанові від 19.08.2020р. у справі №910/7520/19, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Заява про відшкодування (компенсацію, стягнення, розподіл) судових витрат та про намір подати докази на підтвердження витрат після ухвалення рішення в будь-якому випадку має бути подана (зроблена) до закінчення судових дебатів у справі.

При цьому, перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом лише у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №927/26/18).

Відповідачем до закінчення судових дебатів не надано доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, а також не зроблено заяви про намір подати такі докази після ухвалення судового рішення згідно вимог ч. 8 ст.129 ГПК України.

З огляду на зазначене, у суду відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 28.10.2021р.

Суддя О.Є. Танасюк

Належним чином засвідчений примірник ухвали направити:

1 - до справи,

2 - Агрофірма "Проскурів" -

3 - ПАТ "Проскурів" (29000 м. Хмельницький, вул. Київська, 4)

4 - ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1

5 - арбітражному керуючому Рудому А.М. - ІНФОРМАЦІЯ_2

6 - Хмельницький обласний центр зайнятості -

7 - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області -

8 - Державна інноваційна фінансово-кредитна установа -

9 - Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області -

10 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

11 - ТОВ „Каунсел-М" (02095, м. Київ, вул. Урлівська, 22)