ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2021 справа № 914/2413/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕЛЛЕР, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОБУДЗАХІД, м. Львів,

про стягнення заборгованості в сумі 50840,17грн.

Представники сторін не викликалися.

Розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕЛЛЕР, м. Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОБУДЗАХІД, м. Львів, про стягнення заборгованості в розмірі 50840,17грн., з яких: 44934,40грн. основного боргу, 4647,75грн. інфляційних втрат, 1258,02грн. 3% річних.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що 25.08.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕЛЛЕР, м. Львів, здійснило поставку Товариству з обмеженою відповідальністю ЄВРОБУДЗАХІД, м. Львів, товару загальною вартістю 64934,40грн., що підтверджується видатковою накладною за № ТзО-000811 від 25.08.2020р. Як стверджує позивач, на момент звернення з позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений ним товар по цій видатковій накладній становить 44934,40грн. Вказану заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідача. Крім цього, позивач на підставі ст.625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача 4647,75грн. інфляційних втрат та 1258,02грн. 3% річних.

Відповідач відзиву на позовну заяву та доказів його надіслання з додатками позивачу не подав. Ухвала Господарського суду Львівської області від 31.08.2021р. скеровувалась відповідачу 01.09.2021р. за його юридичною адресою та отримана ним 03.09.2021р. Вказане підтверджується Списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Львів 14 Господарським судом Львівської області 01.09.2021р. та відстеженням поштового суду з штрихкодовим ідентифікатором 077.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання.

Ухвалою суду від 16.08.2021р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛЕР» залишено без руху.

26.08.2021р., на виконання вимог ухвали суду від 16.08.2021р., позивачем подано суду клопотання з додатками.

У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, що слугували підставою для залишення її без руху, ухвалою суду від 31.08.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

13.09.2021р. позивачем подано суду заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

23.09.2021р. позивачем подано суду клопотання про долучення доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу.

Судове засідання у справі не проводилось та сторони в судове засідання не викликались на підставі норм ч.5 ст.252 ГПК України. Клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) до суду не надходило.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин між учасниками справи, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування : факту отримання відповідачем від позивача товару на загальну суму 64934,40грн.; факту існування у відповідача перед позивачем станом на момент звернення останнього з позовом до суду, та станом на день розгляду справи судом, несплаченої за видатковою накладною заборгованості в сумі 44934,40грн.; факту правомірності нарахування відповідачу 3% річних та інфляційних або ж спростування наявності наведених вище обставин учасником справи, який має у справі протилежний процесуальний інтерес.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує наявність кожної обставини, яка належить до предмету доказування у справі, зазначено ним у додатках до позовної заяви у справі та в додатках до поданого у подальшому клопотанні.

Суд визнає встановленими, з огляду на вірогідність наявних у матеріалах справи доказів, такі обставини, що є предметом доказування у справі.

Наявною у матеріалах справи видатковою накладною № ТзО-000811 від 25.08.2020р. підтверджується факт отримання відповідачем від позивача товару, а саме: Блоків газобетонних СТОУНЛАЙТ D-400 та D-500 кількістю 36,48 м. куб. загальною вартістю 64934,40грн.

Факт часткової оплати відповідачем вартості цього товару, в розмірі 20000грн., до звернення позивача з позовом до суду підтверджується долученою позивачем до позовної заяви випискою банку.

Як стверджує позивач, на момент звернення з позовом до суду заборгованість відповідача перед ним за поставлений товар становить 44934,40грн.

Крім цього, наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 44934,40грн. опосередковано підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період: 01.07.2020-07.06.2021 між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Веллер» і ТОВ «Євробудзахід», який підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

Позивачем 29.06.2021р. скеровувалась відповідачу претензія б/н від 29.06.2021р. з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 44934,40грн., яка виникла за поставлений Товариству з обмеженою відповідальністю ЄВРОБУДЗАХІД, згідно з видатковою накладною № ТзО-000811 від 25.08.2020р., товар. Проте ця претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Станом на момент прийняття рішення у справі у матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не подані докази, які б спростували позовні вимоги або свідчили про добровільне погашення 44934,40грн. боргу. За таких обставин, заявлені позивачем до стягнення з відповідача 44934,40грн. основного боргу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1258,02грн. за період з 27.08.2020р. до 02.08.2020р. та інфляційні в сумі 4647,75 грн. за період з вересня 2020р. до червня 2021р. обґрунтовані та підлягають до задоволення в заявлених сумах.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю.

Беручи до уваги встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні спору виходив з того, що згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 та частиною 2 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

В мотивувальній частині позовної заяви позивач вказує, що очікує понести витрати на правничу допомогу орієнтовно в розмірі 10000грн., а в прохальній частині просить суд судові витрати покласти на відповідача.

13.09.2021р. позивачем подано суду заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. В прохальній частині цієї заяви заявник просить суд здійснити розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу на підставі наявних доказів при ухваленні рішення по суті позовних вимог у справі № 914/2413/21 у розмірі 10782,50грн.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу подано суду Договір № 19/7 про надання правової допомоги від 27.12.2019р., укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛЮРЦ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛЕР», Додаткову угоду № 2 до Договору про надання правової допомоги № 19/7 від 27.12.2019р. від 01.06.2021р., Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 19/7 від 27 грудня 2019 року від 10.09.2021р., Ордер на надання правничої (правової) допомоги ТзОВ «ВЕЛЛЕР» серії ВС № 1026439 від 02.06.2021 року, виданий Копитчаку Євгену Івановичу, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Копитчаком Є.І.

Крім цього, позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу подано суду 23.09.2021р. платіжне доручення № 10336 від 20.09.2021р. на суму 10782,50грн.

Згаданими вище доказами підтверджується понесення позивачем витрат на правову допомогу у даній справі у сумі 10782,50грн.

Пунктом 1 ч.3 ст.123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на правову (професійно правничу) допомогу, відповідно до вимог ч. 5 ст. 126 ГПК України, та доказів неспівмірності цих витрат із обставинами, зазначеними у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду не подав.

З огляду на викладене, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, ці витрати на підставі ст.129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 10782,50грн.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 123, 126, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕЛЛЕР (79024, м.Львів, вул.Ковельська, будинок 109Б, офіс 33, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОБУДЗАХІД (79024, м.Львів, вул. Липинського, 54, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОБУДЗАХІД (79024, м.Львів, вул. Липинського, 54, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕЛЛЕР (79024, м. Львів, вул. Ковельська, будинок 109 Б, офіс 33, ) 44934,40грн. основного боргу, 4647,75 грн. інфляційних втрат, 1258,02 грн. 3% річних, 2270 грн. судового збору та 10782,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу .

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4.Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Суддя Бортник О.Ю.