УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01.11.2021Справа № 910/17470/21
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Студія права" заборгованості у розмірі 58 800,00 грн,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Студія права" заборгованості у розмірі 58 800,00 грн за договором про закупівлю № 01/10-2020-3 від 01.10.2020.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, відповідно до викладеного, наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, зі змісту поданої заяви вбачається, що заявлена до стягнення сума боргу є фактично сумою попередньої оплати за договором про закупівлю № 01/10-2020-3 від 01.10.2020, яка була сплачена заявником за юридичні послуги на виконання своїх договірних зобов`язань з їх оплати, та заявлена у наказі заявником як збитки.

Оскільки стягнення з боржника збитків, які є попередньою оплатою, перерахованою за договором, не може вважатися вважається грошовим зобов`язанням в розумінні зазначених норм ЦК України, то в силу ч. 1 ст. 148 ГПК України така вимога не може бути розглянута в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За наведених обставин суд доходить висновку про відмову Приватному акціонерному товариству "Київський електровагоноремонтний завод" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Студія права" заборгованості у розмірі 58 800,00 грн за договором про закупівлю № 01/10-2020-3 від 01.10.2020.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Київський електровагоноремонтний завод" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Студія права" заборгованості у розмірі 58 800,00 грн за договором про закупівлю № 01/10-2020-3 від 01.10.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 01.11.2021 та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Т. Ю. Трофименко