СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

26 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 905/1362/21

Східний апеляційний господарський суд у складі судді- доповідача:Плахова О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Український науково-дослідний інститут скла, Донецька область, м. Костянтинівка, (вх.№3193 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 24.09.2021р. у справі №905/1362/21 (суддя Фурсова С.М., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення не зазначено, дата складення повного тексту 24.09.2021р.)

за позовом: Державного підприємства Укрпромзовнішекспертиза, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Український науково-дослідний інститут скла, Донецька область, м. Костянтинівка,

про стягнення 86944,45грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Укрпромзовнішекспертиза звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Український науково-дослідний інститут скла про стягнення заборгованості за оплату маркетингових досліджень у загальній сумі 86944,45грн., з яких: 67200,00грн. - основна заборгованість, 5528,65 - інфляційні, 2283,00грн. - 3% річних, 11932,80грн. - пеня.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 04.03.2020р. між позивачем та відповідачем укладено договір на надання інформаційно-маркетингових послуг №2020-14 та Додаткова угода №1 до договору, відповідно до яких позивач зобов`язався виконати і передати відповідачу маркетингове дослідження у відповідності до технічного завдання, наведеного у Додатку №1, яке є невід`ємною частиною цього договору, а відповідач зобов`язався прийняти роботу і оплатити позивачу виконані роботи відповідно до розділів 2 та 3 цього договору та Додаткової угоди №1.

Як стверджує позивач, відповідач свого обов`язку щодо оплати наданих послуг у повному обсязі не виконав, чим порушив умови господарського зобов`язання та зумовив звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.09.2021р. у справі №905/1362/21 задоволено частково позовні вимоги Державного підприємства Укрпромзовнішекспертиза до Товариства з обмеженою відповідальністю Український науково-дослідний інститут скла про стягнення заборгованості за оплату маркетингових досліджень у сумі загальній сумі 86944,45грн., з яких: 67200,00грн. основна заборгованість, 5528,65грн. інфляційні, 2283,00грн. 3% річних, 11932,80грн. пеня.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Український науково-дослідний інститут скла на користь Державного підприємства Укрпромзовнішекспертиза 67200,00грн. основну заборгованість, 5528,65грн. інфляційні, 1701,47грн. 3% річних, 4253,56грн. пеню, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2054,32грн.; відмовлено в частині позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 7679,24грн. та 3% річних в сумі 581,53грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Український науково-дослідний інститут скла з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 24.09.2021р. у справі №905/1362/21 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Так, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", розмір ставки за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Виходячи з положень Закону України "Про судовий збір", апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 3405,00грн.

Разом з тим, з матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного, суддя- доповідач дійшов висновку, що апелянтом не було виконано вимог пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, суддя доповідач зазначає, що статтею 275 Господарського процесуального кодексу України визначено повноваження суду апеляційної інстанції, відповідно до якої суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Таким чином, законодавцем визначено вичерпний перелік повноважень суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду.

З прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що апелянт просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 24.09.2021р. у справі №905/1362/21 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Проте, зі змісту скарги не вбачається, що апелянт оскаржуває рішення місцевого господарського суду у зв`язку із порушенням судом встановленої підсудності, у зв`язку із чим, апелянту необхідно уточнити вимоги апеляційної скарги щодо меж його перегляду судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 174, ст. 234, ст. 258, ст. ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Український науково-дослідний інститут скла на рішення господарського суду Донецької області від 24.09.2021р. у справі №905/1362/21 залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю Український науково-дослідний інститут скла усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Плахов