ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2363/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вольпе", м. Київ,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Іскофіта", м. Фастів,

про стягнення 126 259,89 грн.

за участю представників:

від позивача: Драган Я.С., адвокат, ордер від 09.08.2021 серії АА №1000519;

від відповідача: Должок А.В., адвокат, ордер від 01.10.2021 серії ВЕ №1039224.

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Вольпе", м. Київ (далі по тексту - ТОВ «Вольпе) звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 09.08.2021 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Іскофіта", м. Фастів Київської області (далі по тексту - ТОВ «Іскофіта»), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором транспортного експедирування № 2301 від 02.04.2021, в загальному розмірі 126 259,89 грн., з яких: 119 167,00 грн. основного боргу, 538,70 грн. 3% річних, 6 554,19 грн. пені (0,1%) на підставі п. 5.3. договору.

Крім того, позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 2 270,00 грн. судового збору та 5 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та надав орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 14500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у рамках договору транспортного експедирування № 2301 від 02.04.2021 відповідачем було виставлено заявку №1 від 02.04.2021 на здійснення перевезення за маршрутом Італія-Україна, ставка за перевезення 119167,00 грн. Позивач твердить, що заявка ним була прийнята та виконана. 06.05.2021 відповідачем був отриманий пакет оригіналів документів по виконаному перевезенню, 10.05.2021 відповідачем було отримано оригінал договору транспортного експедирування №2301 від 02.04.2021. Позивач твердить, що відповідач не здійснив оплату за виконане перевезення у передбачені заявкою порядку та строк, у зв`язку з чим утворилася стягувана прострочена заборгованість, на яку позивач також нарахував передбачену договором пеню, та відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.08.2021 позовну заяву ТОВ "Вольпе" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/2363/21 у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін; призначено розгляд справи на 27.09.2021; зобов`язано позивача подати в судове засідання для огляду оригінали всіх доданих до справи письмових доказів, подати суду копії товаросупровідних документів на товар, що був перевезений за CMR 0000671 від 10.04.2021, докази митного оформлення вантажу, письмові достовірні докази щодо відправника, отримувача, адреси доставки та вмісту відправлень НП №7949 та №9183; зобов`язано відповідача подати суду докази оплати коштів за договором транспортного експедирування №2301 від 02.04.2021 згідно заявки №1 від 02.04.2021.

13.09.2021 від відповідача - ТОВ"Іскофіта" до суду надійшов відзив від 09.08.2021 №4 на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості 126 529,89 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 500,00 грн., аргументуючи це тим, що основний борг відповідачем сплачено повністю 20.08.2021, розрахунок пені здійснено позивачем не вірно, а зазначена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною та не відповідає складності справи.

27.09.2021 від представника позивача - ТОВ "Вольпе" до суду надійшла заява від 26.09.2021 про зменшення позовних вимог (позовна заява у новій редакції), в якій позивач, у зв`язку із сплатою відповідачем після відкриття провадження у справі суми основного боргу, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 4 853,20 грн., з яких:

3% річних 773,77 грн. за період з 02.06.2021 по 19.08.2021,

пеню в сумі 3 960,26 грн. за період з 02.06.2021 по 19.08.2021;

інфляційні втрати в сумі 119,17 грн. за період червень-серпень 2021,

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.09.2021 прийнято до розгляду заяву позивача від 26.09.2021 про зменшення позовних вимог, постановлено розглядати справу в редакції позовних вимог відповідно до вищевказаної заяви та відкладено розгляд справи №911/2363/21 на 18.10.2021.

18.10.2021 від позивача - ТОВ "Вольпе"до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом позивача та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачу.

У судове засідання 18.10.2021 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 18.10.2021 після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши позов ТОВ "Вольпе" до ТОВ "Іскофіта", вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

До матеріалів позовної заяви додано копію договору транспортного експедирування №2301 від 02.04.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Вольпе» (експедитор) зобов`язується за дорученням, за плату і за рахунок ТОВ "Іскофіта" (замовника), від власного імені надати транспортно-експедиційні послуги з організації та забезпечення перевезення вантажу замовника в межах України та в міжнародному сполученні автомобільним транспортом (пункт 1.1). Експедитор надає послуги, передбачені цим договором, на підставі Заявки, яка є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.2). Експедитор має забезпечити належне виконання перевезень вантажу належним рухомим складом, призначеним для перевезення вантажу замовника (пункт 1.4).

Для здійснення замовлення за цим договором замовник надає експедитору заявку з наступною інформацією: строк (дата та час) подачі транспортного засобу під завантаження, найменування вантажу, адреса завантаження, адреса розвантаження, адреса замитнення, адреса розмитнення, маршрут, дата завантаження, дата розвантаження, вид пакування, кількість місць, загальна вага, загальний об`єм, вартість вантажу, грн. (од./загальна), вимоги до рухомого складу, відповідальна особа вантажовідправника (ПІБ, конт. номер тел.), відповідальна особа вантажоотримувача (ПІБ, конт. номер тел.) (пункт 2.1).

Заявка на перевезення вантажу направляється замовником експедитору засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою за 1 (один) робочий день до завантаження, на який замовляється (-ються) транспортний (-і) засіб (-оби). Експедитор зобов`язаний протягом 2 (двох) годин від моменту отримання такої заявки направити замовнику засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою завку з підписом уповноваженої посадової особи експедитора про її прийняття, скріплену печаткою експедитора (пункт 2.2).

Еспедитор передає замовнику належним чином оформлені оригінали ТТН/CMR (з відмітками вантажовідправника та вантажодержувача), рахунки-фактури, акти виконаних робіт, інші документи, передбачені чинним законодавством України, цим договором. У рахунках-фактурах і актах виконаних робіт експедитор обов`язково вказує номер цього договору, на підставі якого було виконане перевезення й номери ТТН/CMR, що підтверджують виконання зазначеного перевезення. У випадку, якщо при прийомі-передачі вантажу між експедитором, вантажовідправником та/чи вантажоодержувачем були оформлені акти приймання-передачі вантажу, експедитор надає замовнику оформлений та підписаний екземпляр такого акту (пункт 2.7).

Відповідно до підпункту 3.1.6 пункту 3.1 експедитор зобов`язаний доставити прийнятий до перевезення вантаж в узгоджений в заявці на перевезення термін і пункт призначення, здати його уповноваженій на одержання вантажу вантажоодержувачеві. У разі неможливості доставити вантаж в узгоджений термін експедитор негайно зобов`язаний сповістити про це замовника і узгодити з ним подальші дії щодо даного вантажу.

Відповідно до підпункту 3.3.4 пункту 3.3 замовник зобов`язаний оплатити експедитору винагороду і всі інші витрати і витрати, передбачені в заявці, а також інші документально підтверджені витрати, понесені ним у зв`язку з виконанням зобов`язань за цим договором, включаючи виникли в процесі перевезення в порядку і строки, встановлені цим договором.

Строки оплати та вартість послуг експедитора згідно умов договору визначається у відповідній заявці (пункт 4.1).

Підставою для здійснення замовником грошового платежу за надані експедитором послуги є факт отримання замовником оригіналів рахунків-фактур, актів виконаних робіт та товаросупровідних документів (пункт 4.2).

За результатами виконаних робіт експедитор виставляє рахунок, акт і передає CMR замовнику (пункт 4.3).

У разі прострочення оплати замовником послуг експедитора замовник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від невиплаченої суми за кожен день прострочення (пункт 5.3).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 (включно). У випадку, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін письмово не заявить про свій намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах (пункт 8.1).

Суд звертає увагу на те, що у поданій суду копії договору підпис уповноваженої особи замовника відсутній.

До матеріалів справи додано також копію заявки №1 від 02.04.2021 на перевезення вантажу у міжнародному сполученні, відповідно до умов якої:

маршрут руху: Італія-Україна;

дата і час завантаження: 07-08.04.2021;

адреса завантаження: Alberio s.p.a.Cirimido CO 22070, via Strada di Mezzo, 69, Italy;

відповідальна особа за завантаження (ОСОБА_2);

адреса митного оформлення: Master Class;

погранперехід: Чоп;

адреса митного очищення: м. Краківець;

вантажоодержувач: ТОВ «Іскофіта»;

відповідальна особа за розвантаження (ОСОБА_3);

адреса розвантаження: Україна, Київська обл., м. Фастів, вул. Поліграфічна, буд. 12;

термін доставки вантажу: 14.04.-15.04.2021;

ставка за перевезення: 119 167, 00 грн.

умови оплати: по отриманню оригіналів, протягом 15 банківських днів;

ПІБ водія, марка та номер автомобіля: Volvo BC2061EA/BC9590XO, Павук Любомир.

Суд звертає увагу на те, що у поданій копії заявки підпис уповноваженої особи замовника відсутній.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

За змістом частин 11, 12, 13 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, яка набрала чинності для України 17.05.2007. Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін (ст. 1 Конвенції).

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR).

Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (автомобільних), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

За приписами ст. ст. 4, 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є первинним доказом укладання договору перевезення, і є підтвердженням прийняття вантажу перевізником.

Частиною 1 статті 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів визначено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; c) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

До позову додано копію CMR №0000671 від 10.04.2021, з якої вбачається, що перевізником OVERTRANS LTD (код 30626867) отримано вантаж від вантажовідправника ALBERIO S.p.A, Italia, та доставлено одержувачу, від якого здійснено відмітку про одержання вантажу від 14.04.2021, прізвище одержувача ОСОБА_4

Із вказаної копії CMR неможливо встановити дату завантаження (пункт 4 CMR), одержувача вантажу (пункт 2 CMR), місце розвантаження (пункт 3 CMR), перелік товаросупровідних документів (пункт 5 CMR); у копії CMR відсутні відомості про вантаж (пункти 6-12 CMR).

Суд звертає увагу також на те, що відповідно до заявки №1 від 02.04.2021 на перевезення вантажу у міжнародному сполученні, особою, відповідальною за одержання вантажу, вказано ОСОБА_1 . Фактично у графі 24 CMR відмітку про отримання вчинено іншою особою - ОСОБА_4

Відтак, з поданої позивачем копії вищевказаної CMR, неможливо встановити дані та інформацію, які є обов`язковими відповідно до наведених норм Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, а саме: інформацію про одержувача (найменування, адреса, країна), інформацію про місце розвантаження вантажу, інформацію про місце та дату завантаження вантажу, інформацію про документи які додаються, інформацію про кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць, інформацію про вагу вантажу тощо.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, подана копія CMR №0000671 від 10.04.2021 не є доказом, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин організації та здійснення спірного перевезення, на які посилається позивач.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.08.2021 судом було зобов`язано позивача подати в судове засідання для огляду оригінали всіх доданих до справи письмових доказів, а також подати суду копії товаросупровідних документів на товар, що був перевезений за CMR №0000671 від 10.04.2021 та докази митного оформлення вантажу.

Як вбачається із залученого до матеріалів справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач копію ухвали від 12.08.2021 отримав 17.08.2021.

Позивач вимоги суду не виконав, жодних оригіналів документів, що долучені до позову, в тому числі оригіналу CMR №0000671 суду не подав, копій товаросупровідних документів та документів щодо митного оформлення вантажу також не подав.

Крім того, доказів існування будь-яких відносин між зазначеними особами OVERTRANS LTD, ALBERIO S.p.A, Italia та ТОВ «Вольпе» суду не подано, копія CMR не містить будь-яких відміток ТОВ «Вольпе» у будь-якій якості.

З огляду на викладене, подана копія CMR №0000671 жодним чином не підтверджує виконання будь-яких послуг позивачем ТОВ «Вольпе» з організації спірного перевезення на замовлення ТОВ «Іскофіта», та виникнення у останнього грошових зобов`язань з їх оплати.

Позивач твердить, що склав та надіслав відповідачу Акт надання послуг №282 від 14.04.2021 та рахунок на оплату №282 від 12.04.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач твердить, що відповідач 06.05.2021 отримав пакет оригіналів документів, а саме: заявку №1 від 02.04.2021 у кількості 2 шт., рахунок на оплату №282 у кількості 1 шт., акт про надання послуг №282 у кількості 2 шт., CMR №0000671 від 08.04.2021 у кількості 1 шт., довідку про транспортно-експедиторські витрати №12.04.2021 у кількості 1 шт.

Разом зі тим, із поданої позивачем роздруківки із сайту ТОВ «Нова Пошта» щодо вручення 06.05.2021 посилки за №7949 не вбачається вмісту даного відправлення, назви відправника та одержувача.

Додана до позовної заяви копія Акту надання послуг №282 від 14.04.2021 не містить підпису замовника.

Також позивач твердить, що відповідачем 10.05.2021 було отримано оригінал договору транспортного експедирування №2301 від 02.04.2021.

Разом зі тим, із поданої позивачем роздруківки із сайту ТОВ «Нова Пошта» щодо вручення 10.05.2021 посилки №9183 також не вбачається вмісту даного відправлення, назви відправника та одержувача.

Відтак, надані позивачем роздруківки із сайту ТОВ «Нова Пошта» не можуть бути належними і допустимими доказами на підтвердження факту направлення позивачем і отримання відповідачем оригіналів вищезазначених документів, оскільки містять інформацію лише про номер посилок і дату їх вручення, однак жодної інформації про найменування відправника та одержувача, його адресу, вміст відправлення (перелік документів, що були направлені, із зазначенням їх назви чи будь-якої іншої ідентифікації, зокрема, за реквізитами) вони не містять.

Позивачем не долучено до матеріалів справи навіть експрес-накладних ТОВ «Нова Пошта» аби суд міг встановити кому саме та на яку адресу було направлено посилку.

З метою повного та достовірного дослідження обставин справи та встановлення факту отримання відповідачем оригіналів договору, заявки, Акту, CMR та рахунку суд ухвалою від 12.08.2021 про відкриття провадження зобов`язував позивача подати письмові достовірні докази щодо відправника, отримувача, адреси доставки та вмісту відправлень НП №7949 та №9183.

Вимоги суду виконані не були, позивач вказані в ухвалі документи не подав.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Позивачем не доведено факту та дати отримання оригіналів документів щодо виконаного перевезення, відтак не доведено дати виникнення грошового зобов`язання та факту його прострочення, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 773,77 грн. 3% річних, 119,17 грн. інфляційних втрат та 3 960,26 грн. пені, нарахованих у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання відповідачем, не доведені належними, досовірними та достатніми доказами та не належать до задоволення.

До матеріалів справи долучено копію претензії вих. №24.06.2021-1 від 24.06.2021 (із доказами направлення - описом вкладення від 24.06.2021), якою позивач просив відповідача оплатити заборгованість у сумі 122 004, 15 грн., з яких 119 167, 00 грн. - основний борг, 2 621, 61 грн. - пеня, 215, 48 - 3% річних.

Однак, направлення претензії саме по собі без належного доведення суду обставин виконання зобов`язань позивачем не є підставою для висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що факт здійснення відповідачем оплати основного боргу у розмірі 119 167, 00 грн., на підтвердження чого відповідачем до відзиву було долучено копію платіжного доручення №1916 від 20.08.2021, є визнанням обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відзив відповідача не містить посилань на ст. 75, 191 ГПК України; відповідач у відзиві просить суд у позові відмовити повністю, представник відповідача в усних поясненнях у судовому засіданні 18.10.2021 стверджував про недоведеність вимог позивача.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів є мірою, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту прострочення відповідачем встановленого строку на оплату наданих послуг, а відтак і про недоведеність вимог позивача про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Іскофіта" заявлених сум 3% річних, пені та інфляційних втрат, нарахованих внаслідок несвоєчасної оплати наданих позивачем послуг, що є підставою для відмови у позові повністю.

У зв`язку із відмовою у позові відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-92, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариству з обмеженою відповідальністю "Вольпе" відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 02.11.2021.

Суддя О.В. Конюх